Hent nyhedsbrevet her (PDF dokument) - Center Nord-Vest
Hent nyhedsbrevet her (PDF dokument) - Center Nord-Vest
Hent nyhedsbrevet her (PDF dokument) - Center Nord-Vest
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Nyhedsbrevet<br />
GLORIA 3<br />
1<br />
december 2012
Leder<br />
Kære Læser<br />
I dette nummer af <strong>nyhedsbrevet</strong> kan du læse om en af de mere tunge ting, vi mennesker støder på<br />
i løbet af livet; nemlig ensomhed.<br />
December måned kan nemlig være en ekstra hård måned hvis man er ensom. Når man andre<br />
omkring en fortæller om julefrokoster og nytårsfester kan ensomhedsfornemmelsen nemt blive<br />
forstærket, og selvom man kan være glad på andres vegne, er det også nemt at sidde tilbage med<br />
en følelse af forladthed: ”Hvorfor er der ikke nogen der har inviteret mig?”<br />
For nogle bliver det en ekstra stor udfordring at komme igennem december. Oveni ensomheden<br />
slås mange også med en psykisk lidelse, som gør det sociale ekstra svært. Det er en udfordring i<br />
forvejen at være sammen med andre, hvis man føler sig forkert og samtidig hører stemmer eller er<br />
deprimeret. Og samtidig præsenterer medierne os for et glansbillede af livet anno 2012, som man<br />
også på en eller anden måde gerne vil eller ønsker at man kunne leve op til.<br />
Presset er stort og kommer fra mange steder.<br />
Selvom vi generelt ikke er gode til at tale om ensomhed, er der dog flere der godt tør åbne op og<br />
prøve at gøre noget ved det.<br />
Det gør også tingene lidt nemmere hvis man ved hvorfor man er ensom. Savner man kontakt med<br />
sig selv eller med andre omkring en? Har man mistet en i familien eller af vennerne? Eller er det<br />
noget helt andet?<br />
Vi håber du kan bruge dette nyhedsbrev til at lære lidt om ensomheden, vide at det er muligt at<br />
komme ud af den selvom det kan føles som en umulig og uoverskuelig opgave.<br />
Som en engang sagde:<br />
Venlig hilsen<br />
Redaktionen.<br />
Man er aldrig så ensom, at man ikke har flere millioner at dele ensomheden med.<br />
2
Indhold<br />
Redaktør: Millie Bellina<br />
Ansvarshavende redaktør: Søren Christian Østerby<br />
Kontaktinfo:<br />
Telefon: 24940738<br />
Mail: <strong>nyhedsbrevet</strong>gloria@gmail.com<br />
3<br />
4 Stigmatisering<br />
7 Er jeg den eneste der er ensom?<br />
10 Eventkalender og på gensyn<br />
Bidragene er udtryk for skribentens egen holdning.<br />
Har du lyst til at skrive til næste nyhedsbrev er adressen <strong>nyhedsbrevet</strong>gloria@gmail.com<br />
Spørgsmål eller kommentarer? Redaktionen kan kontaktes på 24 94 07 38 eller på vores mail.<br />
Nyhedsbrevet Gloria udkommer hver mandag i ulige uger udgives i samarbejde med Socialpsykiatrisk<br />
<strong>Center</strong> <strong>Nord</strong>-<strong>Vest</strong><br />
Forsidefoto: Joan Joensen
Opfølgning på tema aften på Pinta om:<br />
Stigmatisering<br />
Skrevet af: Helle Clibborn<br />
Vi har tidligere fortalt om en temaaften på Pinta med emnet stigmatisering. Ordene var mange<br />
og de fløj som små bordtennisbolde rundt imellem væggene i lokalet i Vanløse. Her er nogle af<br />
dem.<br />
Spørgsmålene var mange og interessante, og oplægsholder Maria Toräng kom også med relevante<br />
spørgsmål. (Maria er cand. pæd. studerende på DPU, Institut for Uddannelse og Pædagogik, red.)<br />
Spørgsmålene skulle ses som inspirationskilde til diskussion i grupperne. Snakken gik livligt rundt<br />
om bordene i alle grupperne. Der var ca. 6 deltagere i hver, fordelt på brugere, pårørende og<br />
medarbejdere. Temaet vakte mange følelser i deltagerne, alle havde noget på hjertet. Det<br />
afslørede også, at alle i en eller grad har oplevet såvel stigmatisering som selvstigmatisering. Dels<br />
fra venner, familie, kolleger og dels fra professionelle i behandlingssystemet. Flere følte at<br />
omgivelsernes reaktion forværrede lidelsen, samt at det forstærkede det indre kaos og skabte et<br />
negativt selvbillede.<br />
Hellere lide i stilhed<br />
Mange gav udtryk for, at det var bedre at forsøge at holde det hemmeligt - at man var blevet syg,<br />
og så gå og lide i stilhed. Som Susanne Hansen fra Psykiatrifondens Psykiatripanel beskrev det i sit<br />
4
oplæg: ”Jeg var skabs skizofren.” Det kræver ro omkring en, både når det drejer sig om at få en<br />
diagnose og når det handler om selv at forstå hvad der sker med en. Det sidste man har brug for,<br />
er at omgivelserne begynder at tage afstand. Det føles som om de ikke stoler på en længere; man<br />
er en fremmed. Lidelsen får lov til at tage over.<br />
Mange har oplevet at blive talt ned til på arbejdspladsen, at kolleger ikke ville inddrage dem i<br />
samtaler og det sociale liv. Som om kollegaerne så anderledes på en. At kæmpe med både sin<br />
lidelse og holde fast i arbejdet er umuligt uden støtte og opbakning fra kolleger og chefer. Uden<br />
den støtte giver man derfor op.<br />
Mange har mistet venner under den lange kamp for at komme sig efter en sindslidelse. Venner<br />
som ikke kunne forstå op - og nedturene, som en sindslidelse giver, og derfor valgte at holde sig<br />
væk. En deltager fortalte om en veninde med en psykisk lidelse, og om hvor hårdt det kan være at<br />
være tæt på en person i de svære tider. Her eniges vi om, at det handler om at få lavet spilleregler<br />
om samværet i de svære perioder, og om hvordan man bedst kan støtte <strong>her</strong>, så det kommer begge<br />
parter til gode.<br />
Den daglige kamp mod dæmonerne<br />
Venner er vigtige for ens selvopfattelse; at andre synes man har noget at byde på. Mange af<br />
deltagerne har oplevet at skifte alle vennerne ud med nogle, som har prøvet det på egen krop og<br />
som derfor har en gensidig forståelse og indsigt, som andre kan have svært ved at have.<br />
Nogle har også oplevet, at nærmeste familie tog afstand; man var ikke velkommen så ofte som før.<br />
Man var blevet en belastning i stedet for et nært familiemedlem.<br />
Mange af emnerne berørte adskillige, men der var også en følelse af samhørighed. Alle havde i en<br />
eller anden grad oplevet at tænke dårligt om sig; at stigmatisere sig selv og reducere sig selv til<br />
andres meninger om en. En udtrykte det på denne måde: ”Det er en daglig kamp at slås med sine<br />
egne dæmoner, men kampen bliver endnu sværere, når man også skal kæmpe mod andres<br />
uvidenhed og fordomme.” ”Det er en daglig kamp at vende tilbage til den man var før<br />
sygdommen, at se sig selv igen som et ligeværdigt menneske, som har noget at byde på.”<br />
Mediernes rolle<br />
Nogle beskrev at medierne er med til at give et sensationspræget billede af psykisk syge og at de<br />
er med til at fastholde en negativ opfattelse af mennesker med sindslidelser. Dette gør at mange<br />
ikke har lyst til at fortælle om deres sindslidelse.<br />
Men hvad skal der til for at begrænse omfanget af både stigmatisering og selvstigmatisering? Der<br />
skal flere solstrålehistorier i medierne til at understrege, at mennesker med sindslidelser er en del<br />
af samfundet på lige fod som alle andre, og at denne gruppe har rigtig meget at byde på. Og det er<br />
en gruppe, som ønsker at blive inkluderet i samfundet og regnes for noget.<br />
5
Det hjælper at tale om det<br />
Det kom frem, at det var vigtigt at spørge sig selv: ”Hvad kan jeg selv gøre og hvad er positivt for<br />
mig?” Vi er alle en del af samme kultur og samfund, og man skal prøve at blive mere ligeglad med<br />
hvad andre tænker og selv tænke: ”Jeg er som jeg er.” Brugere, pårørende og professionelle skal<br />
tale mere åbent sammen og skabe et ”os” i stedet for et ”dem og os”.<br />
Aftenens sidste kommentar var: ”Vi skal have langt flere af disse aftener og også gerne i større<br />
forum.” ”Det hjælper at tale om det og føle, at man ikke står alene med alle sine tanker og<br />
følelser.”<br />
Marias spørgsmål til diskussion<br />
Er stigmatisering (andres fordomme/egne fordomme) noget I tænker på jævnligt?<br />
Hvorfor/hvorfor ikke?<br />
Hvordan har I oplevet, at folk omkring jer har reageret, hvis I har fortalt om jeres psykiatriske<br />
diagnose?<br />
Er der situationer/steder, hvor det er særlig svært at skulle fortælle/snakke om sin psykiatriske<br />
diagnose? (fx i familien, blandt venner, i mødet med nye bekendtskaber)<br />
Er der situationer/steder, hvor det er okay at snakke om sin diagnose? (fx familien, venner, på et<br />
samværs- og aktivitetssted) Hvis ja, hvorfor?<br />
Hvis I tager udgangspunkt i en af de situationer/oplevelser en af jer i gruppen har fortalt om, kan<br />
I tænke på andre måder, man kunne have handlet i situationen? Hvordan kunne det have ændret<br />
situationen?<br />
Hvad tænker I der skal til for at mindske/begrænse stigmatisering?<br />
6
Er jeg den eneste der er ensom?<br />
December betyder for mange et øget fokus på venner og familien. Julen nærmer sig; ”hjerternes<br />
fest!” lyder det, og ugeblade, tv og radio fokuserer på samværet. Men årstiden er ikke<br />
ensbetydende med hygge og glæde for alle. For mange betyder de mørke måneder at deres<br />
ensomhed vokser.<br />
Skrevet af: Millie Bellina<br />
Der kan være mange grunde til at man er ensom, men dybest set handler det om at man savner<br />
noget. Kontakt til en man har mistet, ikke ser så tit eller at man savner nogen at dele interesser<br />
eller tanker og følelser med. Man kan føle, at ingen forstår en, at man ikke hører til nogen steder,<br />
og at ingen sætter pris på en. Det handler altså om hvorvidt man føler sig ”forbundet” med nogen.<br />
I værste tilfald kan man blive så ensom, at man føler at ingen ville savne en hvis man ikke var <strong>her</strong><br />
mere.<br />
Mennesket er grundlæggende et socialt væsen, og vi har brug for andre mennesker for ikke at<br />
gå i stå både fysisk og psykisk. Men selvom man har venner og familie kan man sagtens føle sig<br />
ensom i ny og næ. Man kan sagtens være ensom selvom man er sammen med andre, og man kan<br />
sagtens være alene uden at føle sig ensom. Ensomhed handler om at være ufrivilligt alene.<br />
De svære relationer<br />
Skal man ud af sin ensomhed handler det om at få kontakt og<br />
relationer til andre. Det kan være en udfordring for alle, og har<br />
man fx skizofreni eller depression kan det være ekstra svært.<br />
Angsten for at være en belastning, for ikke at have noget at sige,<br />
eller for at blive afvist, kan betyde at man ikke tør møde andre<br />
mennesker. Når man slås med ensomhed kæmper man tit også<br />
med flovhed og skam. Man skammer sig måske over at være<br />
ensom: ”Det er nok mig der er noget galt med siden jeg ikke har<br />
7
nogen venner,” tænker man. Og så får man måske mere lyst til at isolere sig, hvilket gør at man<br />
bliver mere ensom, og det bliver endnu sværere at bryde ud af ensomheden. Ensomhed er også<br />
svært, fordi det er et tabubelagt emne. Vi har en verden, der hylder de udadvendte og hvor det er<br />
vigtigt at have mange venner, og er man indadvendt eller ikke har mange venner, kan følelsen af<br />
ensomhed nemt blive forstærket.<br />
De første skridt<br />
Ensomhed er ikke vores egen skyld, men<br />
vi er den eneste, der kan gøre noget ved<br />
det. Der er heldigvis meget, man selv kan<br />
gøre for at komme ud af sin ensomhed<br />
og isolation. Først kan man erkende at<br />
man savner nogen eller noget. Dernæst<br />
kan man begynde at gøre noget ved det.<br />
Det kan være svært at åbne sig for andre,<br />
hvis man er bange for at blive såret eller<br />
afvist, men det er altid muligt at<br />
begynde over en kop varm kaffe. Den ensomme ulv er en myte. Ulve lever i flokke på mindst<br />
mindst 5-10 medlemmer.<br />
Hvis du ikke ved hvad man skal tale om, er vejret altid en mulighed. Hvis man skal bryde med<br />
ensomheden er man dog nødt til at tale om andet end bare vejret. Hvis det er svært at åbne for<br />
hvad du tænker eller føler, fordi du er bange for at blive såret, skuffet eller afvist, kan du lade den<br />
anden person begynde. Han eller hun fortæller noget, og så betror du ham eller hende noget<br />
tilbage. Det skal ikke nødvendigvis være noget meget personligt, men skal man ud af ensomheden,<br />
er man med tiden nødt til at lukke lidt op for hvad der sker indeni. Hvis du ikke åbner dig for<br />
andre, hvordan skal du kunne blive forbundet med dem?<br />
Ensomhed påvirker vores livskvalitet og at forsøge at komme ud af den kan være både genere<br />
ubehag, frygt og sårbarhed. Men der er kun en, der kan gøre noget ved ens ensomhed og det er<br />
en selv. Hvis du føler sig overvældet over tanken det, så tænk over at der er mange andre derude,<br />
som også savner nogen at være sammen med. De er måske lige flyttet, har slået op med kæresten<br />
eller kunne godt tænke sig at lære nye mennesker at kende.<br />
Hvordan kommer jeg ud af ensomheden?<br />
Hvis du har venner du ikke har set i et stykke tid, du har måske ikke har haft meget overskud, er<br />
det fx muligt at ringe til dem. Lær at smalltalke. Er det for uoverskueligt at kaste sig ud i det, har<br />
biblioteket bøger om emnet. Small talk kan virke ligegyldigt og overfladisk, men dels er det det, vi<br />
8
har brug for en gang i mellem og dels kan small talk lede til ”big talk,” de lidt mere personlige<br />
emner. Få en hobby, enten en ny eller gå tilbage til en gammel interesse. På aktivitetsstederne er<br />
der mange muligheder for at lave forskellige ting. Det kan også give dig noget at tale om. Er der<br />
noget der driller, kan du fx spørge om hjælp.<br />
Der er flere muligheder for at komme ud af ensomheden. Noget af det vigtigste er måske at<br />
undgå at synke hen i den, selvom den kan føles lammende. Gå en tur, læg en kabale, læs en bog<br />
om ensomme mennesker. At læse at andre også har det svært i ny og næ kan nogle gange være en<br />
lettelse. Ikke fordi man er ondskabsfuld, men fordi man møder andre der forstår hvad det vil sige<br />
at være ensom. Nogen gange kan ensomheden være ekstra belastende, fordi det føles som om<br />
man er den eneste i hele verden, der føler sig udenfor. Litteratur kan gøre det synligt, at sådan er<br />
det ikke. Alle kan føle sig ensomme.<br />
Accept<br />
Flere psykologer anbefaler også, at man accepterer følelsen af ensomhed, at man giver den plads<br />
på lige fod med andre følelser. De nævner at det kan være gavnligt bare at lade den være uden at<br />
prøve at ændre på den; du skal<br />
bare lægge mærke til at den er<br />
der. Og så lade den være som<br />
den er. Det er vigtigt at give sig<br />
selv plads til at have det, som<br />
man har det uden at man<br />
dømmer sig selv. Kan man give<br />
sig selv plads, kan man<br />
acceptere sig selv er det alt<br />
andet lige nemmere at være åben og nysgerrige for andre mennesker og deres måde at være og<br />
tænke på. Dette kan lyde som om det er meget simpelt at komme ud af sin ensomhed. For nogle<br />
er det nemt, for andre er det svært. Når overskuddet og lysten til at være sammen med andre er<br />
det dog altafgørende at du gør noget ved det, at du handler.<br />
Den danske filosof Søren Kierkegaard er citeret for at have sagt: ”Den der kæmper, kan tabe. Den<br />
der ikke kæmper, har tabt.”<br />
I forbindelse med det at komme ud af sin ensomhed kan man sige at hvis man ikke prøver at<br />
komme ud af ensomheden, så sker der ingenting. Hvis man prøver, handler, kan det lykkedes. Det<br />
kan være svært, hårdt, ja. Men gør man intet, sker der … intet.<br />
Kilder: www.psykiatrifonden.dk & www.dr.dk/tvaers<br />
9
Eventkalender<br />
Din event <strong>her</strong>?<br />
På gensyn mandag den 17. december<br />
10