SPORTSKA SVAŠTARA
- No tags were found...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
© EXYU FUDBAL 2021
www.exyufudbal.in.rs
Izdavač: EXYU FUDBAL
Za izdavača: Nebojša Jakovljević
www.exyufudbal.in.rs
SPORTSKA SVAŠTARA
▪ Priče iz sportsko-istorijskog kovčega ▪
Autor: Dragan Stojić
Prelom i korice: Nebojša Jakovljević
Online izdanje
http://www.exyufudbal.in.rs/biblioteka/sportska-svastara
ISBN: 978-86-900942-4-0
Godina izdanja: 2021
© Sva prava zadržava izdavač. Bez izričite dozvole izdavača i autora
zabranjeno je umnožavanje i kopiranje bilo kog dela ili cele publikacije.
„Ako možeš da izdržiš kad ničega nema u tebi
sem volje koja ti dovikuje - 'istraj!'...
bićeš čovek, sine moj!“
(Radjard Kipling, indijski pisac)
3
Dragi čitaoci,
Iako nisam planirao, odlučio sam da vas po peti put obradujem
knjigom koju sam napisao.
Tradicija započeta 2018. se nastavlja i u tekućoj, 2021. godini.
Kad sam počeo da pišem prvu knjigu, mnogi su rekli - „nema od
toga ništa, nećeš uspeti, bolje odustani“. Uspeo sam. Na red je zatim
došla sledeća, najčešća reakcija je glasila - „valjda ćeš uspeti?“.
Uspeo sam i tad, da bi posle objavljene 4. po redu, a treće autorske,
najčešće pitanje bilo - „kad ćeš napisati novu knjigu?“.
Odgovor glasi - napisao sam je!
Dao sam sve od sebe da i ove priče budu dinamične, čitljive,
svakako i poučne, pa su zato one prožete ne samo sportskim već i
geografskim, filmskim, muzičkim elementima, pa ćete čitajući
ponuđene storije dosta toga moći da naučite i o navedenim
oblastima, a saznaćete i detalje iz privatnog života aktera ovih priča.
Ko je osim protivničkih golmana varao svoju ženu, ko je dobio
mesto u operi, filmu o čuvenom bokseru Rokiju Balboi i delu jednog
„nobelovca“, kako se zove čovek koji se na jednoj utakmici osećao
kao Nina Badrić na šumadijskoj svadbi, u kom sportu je moguće biti
psihički bolestan a steći zvanje najboljeg igrača lige, šta se desilo na
dalekom Kavkazu i tome slično.
4
Čitajući potresne ali izvanredne romane iz trilogije Nenada
Milkića „Mi smo branili Košare“ („Besmrtni bataljon“ i „Zov
karaule“, IP Panonija, Ruma 2018), dobio sam inspiraciju za rad na
priči o sremskomitrovačkom junaku koji je, umesto u fudbalsku,
ušao u srpsku vojničku legendu.
Zahvaljujem se Nebojši Jakovljeviću na prihvaćenom predlogu
da izdavački sektor njegovog sajta exyufudbal.in.rs objavi moje delo
a vama, dragi čitaoci, što ćete knjigu (besplatno) pročitati.
U zdravlju je čitali!
Драган Стојић
5
Posetiti Hajberi, dom fudbalera londonskog Arsenala do
sredine prve decenije 21. veka, uvek je bilo prijatno, ali kročiti na
zeleni tepih ovog zdanja zarad osvajanja tri boda predstavljalo je
težak, često pretežak, a u pojedinim trenucima i đavolski mukotrpan
posao.
U takvoj misiji bili su igrači Mančester Junajteda u februaru
1997. godine, kada su se postave dva velikana sastale u prvenstvenoj
utakmici u okviru engleske Premijer lige.
Iako lideri na tabeli, Crveni đavoli iz „grada tekstila“ umalo da
budu prvi pocepani poput falš kaputa.
Stiv Bould je započeo napad domaćih, preneo loptu na
gostujuću polovinu terena, odigrao je kratak pas ka Patriku Vijeri,
ovaj nešto duži prema Denisu Bergkampu, a Holanđanin je poznat
po inteligenciji svojstvenoj Nikoli Tesli, pa je sve mirisalo havariju u
fudbalskoj elektrani Tobdžija.
Ne časeći časa, „iz prve“ je poluokretom loptu „bocnuo“ po
zemlji iza leđa poslednje linije Arsenala na 35 metara od gola čete
sa Old Traforda, Jan Rajt je izbegao ofsajd zamku, krenuo je sam u
kazneni prostor, ali je umesto u mrežu sa 11 metara loptu nisko
poslao „rajt“ (pravo) u noge Petera Šmajhela i prilika je otišla u
Dansku. Ili u nepovrat, ako vam je draže.
6
Menadžer Junajteda Aleks Ferguson je, kao i svi Škoti, voleo da
nosi kilt (nacionalnu suknju), no, nije voleo da njegovi puleni igraju
kao da su u suknjama, a zna se da je reč trenerskog velikana bila
zapovest.
Geri Nevil je sa polovine igrališta svog tima poslao dubinski pas
ka saigračima u napada, Toni Adams, kapiten Arsenala,poznat po
ljubavi prema ljutoj kapljici, kao da je popio koju čašicu više, loše
procenjuje let lopte, a na njegovu nesreću u navali Mančester
Junajteda nije bio čovek poreklom sa Antarktika već sa Jamajke.
Znači vrsni sprinter. Endi Kol se munjevito sa 30 metara stuštio ka
cilju, ušao u šesnaesterac, kad mu je Džon Lukić krenuo u susret
rutinski ga je obišao i iskosa sa visine penala po zemlji lagano plasirao
loptu u mrežu za vođstvo gostiju od 1:0, 18.minut.
Taman da je i Robin Hud lično bio čuvar mreže londonske
jedanaestorke, to ništa ne bi promenilo, pošto im je mrežu na ovom
susretu čuvao Džon Lukić, fudbalski nadimak Mali Džon bi mu lepo
pristajao.
Možda bi čovek našeg porekla na to i pristao, međutim, vrlo
brzo je bilo jasno zašto je moćni Junajted u to vreme od protivničkih
golmana najčešće pravio Tomu Palčića.
Bergkamp je izveo korner, odbrana gostiju izbila loptu, Vijera
prekratko glavom pokušao da je vrati pred Šmajhelovu mrežu,
potom je na scenu stupio Rajan Gigs, fudbaler za koga bi se pre
reklo da je sin Eola, boga vetra, nego ljudskog bića.
Neverovatnom brzinom je, praktično sa ivice kaznenog
prostora svoje ekipe, povukao kontranapad uz desnu aut - liniju,
7
nešto pre centra igrališta ju je poslao ka Čehu Karelu Poborskom,
ovaj „nastavio“ do strelca prvog gola na ovoj utakmici, a kad lopta
dođe do Kola, onda je to pola gola. Kao u nekoj pesmi.
Usledio je sprint, zahvaljujući brzom kretanju su gosti stvorili
višak igrača u napadu, u trenutku kad je došao na 22-23 metra od
mete lagano je odigrao ulevo ka Oleu-Gunaru Solšeru, najbolji
„džoker“ u istoriji fudbala hladnokrvno,kao da je slučajno iz
Norveške, u stvari je namerno iz te zemlje, šutira po zemlji
dijagonalno i sa 12 metara pogađa ispod nogu požrtvovanog Lija
Diksona“malu“ mrežu na suprotnoj strani Lukićevih vrata za
udvostručenje vođstva u 32. minutu igre.
Kad se bokserski šampion iznervira, on izazivača pošalje na pod
ringa, dok topovi u takvim situacijama počinju da tuku svim granata
svih mogućih kalibara.
Na sve ili ništa su krenuli Arsenalovi fudbaleri u drugom
poluvremenu, stigli su do pogotka koji je ličio na pucanj u strogi
centar pogrešne mete, jer je arbitar zbog ofsajda uskratio za radost
Jana Rajta.
Poznato je da se Bergkamp plaši letenja avionom, pa je tu pobiju
tokom cele karijere neutralisao „letenjem“ u zagrljaj svojim
saigračima. Baš to se desilo u 69. minutu meča.
Rej Parlour je prošao po desnoj strani, došavši u visinu
kaznenog prostora Junajteda, nastavio je praksu da se u ovom
dvoboju igra bazira na dodavanjima po zemlji, poslao je loptu u
„peterac“ i Bergkamp gotovo iz mrtvog ugla dmah ispaljuje
8
poluvisoko ispaljuje plotun u bliži ugao. Šmajhel na kolenima,
Arsenal opet u igri - 1:2.
Na žalost po ekipu Arsenala, fudbalska utakmica nije večni
život, vremenski je ograničena, a to govori sve.
Poslednji zvižduk glavnog sudije Martina Boudnema je tu
činjenicu dodatno potvrdio.
Crveni đavoli su Hajberi pretvorili u pakao. U svoju čast.
9
nesrećni.
Zemljom hode srećni ljudi. Na suprotnoj strani od njih su
Oni treći - neshvaćeni i otpisani - predstavljaju svet za sebe.
Aleksander Hemilton se u daljoj prošlosti borio s američkim
finansijama, Luis Hemilton se danas bori s krivinama na stazama
Formule 1, junak ove priče se rvao s protivničkim bacačima na
bejzbol terenu, a još veću bitku je vodio sa sobom.
Džoš Hemilton, shvatljivo neshvaćen!
Jedan od od onih ljudi koji je u karijeri i privatnom životu bio u
„večnom šahu“, uvek blizu velike pobede, još bliže katastrofalnom
porazu, a konačan ishod je najčešće bio remi.
Severna Karolina je jedan od bastiona koledž košarke, a Džošov
datum rođenja zakucan je baš u godinu u kojoj je Majkl Džordan
počeo probijati „vazdušni zid“ na putu do obruča u univerzitetskoj
ekipi Severna Karolina Tar Hils. Tekla je 1981.
Džejms Vorti je još ranije u istom dresu počeo pripreme za
hvatanje Džabarove „nebeske udice“ u Lejkersima, a Hemilton se
upecao za drugu udicu, završivši krajem 20.veka kao kapitalan ulov
igre s palicom, pošto je draftovan od strane MLB ligaša Tampa Beja.
Ulazak u najbolju bejzbolašku porodicu nije značio život u
blagostanju, jer je i pre „useljenja“ u nju otišao u „beli“ svet. Bolje
10
reći svet belog. Životni udarac jači od palice! Alkohol je samo dolio
teret više na već ljutu ranu.
Da se luda glava opameti i s puta u ambis, na kom mu je znak
„narkotici“ pokazivao smer prema paklu, krene na pravu stranu
života, samo privremeno je pomogla saobraćajna nesreća koju je
doživeo 2001. godine. Umalo da ispadne saobraćajna sreća.
ga je.
Bez dugoročnog rezultata. Lepota poroka je bila jača. Opčinila
Palica u njegovim rukama je bila dovoljno dugačka samo za
niželigaške okršaje.
Došla je i 2004. godina u kojoj je stavio potpis na najvažniji
ugovor - bračni.
Izabrana životna „saigračica“ zvala se Keti. Ukazala mu se prilika
za grend-slem houm ran van terena i pružanje koraka ka redovnom
životu.
Bejaše kratko.
Njegova najveća ljuba zvala se droga, pa je račun vernosti
opakim supstancama platio suspenzijom iz takmičarskog pogona.
Da zlo bude veće, priliku da lupa lopte na tribine i donosi
sigurne poene svojoj ekipi, „nadoknadio“ je lupanjem stakla na
vozilu svog prijatelja. Onako drugarski!
Dobra terapija ze lečenje besa je posao, a simbol teškog rada
je građevinarstvo.
11
Hemilton je krajem prve decenije tekućeg veka radio kao
građevinar. Sudbinski je bio vezan za šlem.
Kad se udruže Bog i ljudi, zasija svetlost iz najdubljeg tunela.
Džošu je Svevišnji dao novu šansu.
Plodove racionalnosti ubrao je 2007. prvim angažmanom u
Mejdžor ligi i baza za bolji život bila je postavljena. Trebalo je da
pređe još tri i uđe u „kuću“ ozbiljnih bejzbolaša, destinacija se zvala
Sinsinati.
Nije uspeo!
Redsi su mu posle prve sezone pokazali crveno svetlo.
Čovek koji je stalno imao problem sa zakonom, postao je 2008.
teksaški rendžer. Sportska uniforma Teksas Rendžersa bila je na
njemu. Palicu je odmah zadužio, šlem takođe, a lisice je umesto
prekršiocima zakona stavio na ruke rivalskim bacačima.
Epitet zvezde iz crne hronike je zamenio je ulogom ol-star
igrača, stekao je i zvanje igrača s najviše ostvarenih RBI Američke
lige, a pored svog imena ima upisan i Silver slager nagradu
namenjenu vrhunskom napadaču u AL.
Voleo je Keti, a pomalo i druge žene i stare poroke.
Umesto božje, stigla je paparaco kazna. Kompromitujuće
fotografije Dedspina isplivale su u javnost.
Sunce Arizone ga je ošamutilo u gradu Tempi, pa nepoznatim
ženama, alkoholu i narkoticima nije bilo teško da protiv njega
postignu strajk-aut.
12
Ako mu je ovo bio neoprostivi greh, za učinak na terenu bi mu
još i platili da se napije.
Još jedan bljesak među zvezdama najjače lige u istoriji, novi
Silver slager trofej, prvi put i čelno mesto na listi udarača s najboljim
prosekom uspešnih udaraca, a kao šlag na tortu i nagrada za
najboljeg igrača Američke lige MLB-a!
Opijen slavom nije mario za alkohol.
Na putu povratka bio je i naredne godine, kad je Teksas
dogurao do Svetske serije, ali su Rendžeri u Divove iz San Franciska
pucali ćorcima i pehar je završio u Kaliforniji.
Sledeće godine umesto putovanjem oko sveta, nagrađen je
novim učešćem u završnoj predstavi šampionata.
Kad su se Teksašani spremili da slome krila i vežu kljunove
Kardinalalsima iz Sent Luisa u 6. utakmici Svetske serije, Dejvid Friz
je u zaključnom iningu regularnog dela susreta, iskoristivši poslednju
šansu „frizirao“ izjednačenje, ostavljajuću u šoku igrače u sivoj
uniformi.
Oporavka nije bilo, jer je u 11. iningu treštao bluz i Rendžerima
je praktično otrgnuta šampionska „značka“, iako je Albertu Puholsu
i kompaniji za ukupnu pobedu bio potreban (ostvareni) trijumf u 7.
meču.
Tuga za Džošuu Holta Hemiltona. A gde je tuga tu mora da se
cuga, kako reče Balašević.
S puta povratka u normalne životne tokove Hemilton je
početkom 2012. prešao na stazu bez povratka
13
U bulpen privatnog života ubacio ga je alkohol, dok je on na
„parčetu torte“ u trans bacao svoje navijače. Četiri houm-rana na
meču protiv Oriolsa u maju 2012, tek četvrti čovek kom je to u
MLB pošlo za rukom u 21. veku, igračima iz Baltimora se priviđao
njihov čuveni sugrađanin Bejb Rut ali u protivničkoj postavi.
Ponovo je bio ol-star, iznova jedan od Silver slager ofanzivaca,
a onda se krajem iste godine „pretvorio u anđela“, jer je pristupio
Los Anđeles ov Anahajmu.
Izdržao je dve sezone a onda, da ne bi postao pali anđeo, vratio
se 2015. u Arlington.
karijere.
Nažalost, vratio se i svojim slabostima, što je značilo kraj
Osim „razvoda“ s Mejdžor ligom, razveo se i od Keti. Takva je
sudbina čudaka.
Džoš Hemilton. Jedan, jedinstven, neponovljiv.
14
Pričao mi je deda…
‣ Kakva su sila bili ti strašni Nemci. Onaj Romel što se kroz
afričku pustinju probijao kao lisica. Ili one gvozdene ptice (mada mi
nije jasno kako ptice a „štuke“?), umesto zrnevlja ‘šenice ispuštale
su bombe. Oni njihovi s munjama na kragni, je l’ bejahu „esesovci“,
koga su ti dohvatili nije se majci glave nanosio. Bilo je među njima i
nesrećnika, običnih vojnika, redova, časnih ocira. Siroti, morali su
da slušaju naređenja. Uđu u selo, sravne ga sa zemljom, čeljad
pokupe pa ih u logor strpaju, a odatle izlaska skoro da nije bilo.
A tek Kragujevac, Kraljevo…
Dobro, deda, reci ti meni je li među njima bilo dobrih ljudi?
Razmišlja. Prošle su decenije otkad se Drugi svetski rat završio,
zaboravila starina. Demencija, šta drugo.
Ili ne želi da se seća tih vremena.
‣ Bilo je, sinko! Moj otac je kupovao novine samo da bi čitao
kako se taj tukao. Bokser. Al’to je bilo pre rata, onog drugog
velikog. Sećam se da se mlatio s nekim Amerikancem. Taj se zvao
Džo Luis. Posle su bili prijatelji. Čak je Maks platio troškove Luisove
sahrane 1981. godine.
Sve govori starac, samo nikad ime tog Švabe da izgovori. Mrsko mu,
kao da na nemačkom treba da kaže. A po srpski se kaže se isto.
15
O’š mi reći kako se zvao? Ili si zaboravio?
‣ Nisam, dete, zaboravio, nego me muče sećanja kad pomislim
da je imao dugačko ime, još i Adolf.
Pogrešio si, deda, nije Hitler bio bokser nego slikar, čitao sam da
je imao dugačku kosu!
‣ Maks Šmeling, rođeni! Maksimilijan Adolf Oto Zigfrid
Šmeling. Taj se prvo tukao za titulu prvaka sveta u teškoj kategoriji
s drugim Amerikancem. Nekim Džekom Šarkijem, valjda se tako
zvao. Bilo je to 1930, pobedio ga u Njujorku. Znaš li ti šta znači
pobediti u Njujorku? Njujork je, kažu, svet! A ring je bio na bejzbol
stadionu Jenkisa, čuo si za Bejba Ruta, čuvenog bejzbolaša. Tu je on
igrao. Dve godine bio je najbolji, potom je upao u čeljusti ajkule.
Kakve ajkule, Bog s tobom deda?!
‣ Prođoše skoro neka deca, a jedan mališan kaže: „Deda, moj
drug je šark, čuvaj se!“ Objasniše mi da to na engleskom znači ajkula,
pa reko’ mora da je Šarki bio ajkula u ringu. Kako bi inače tukao
Maksa. Kad je Hitler ojačao, Šmelinga su proglasili nacističkom
lutkom, mada su se devojčice sve ređe igrale lutkama u to vreme. I
one su uzele puške u ruke. Prvo drvene, ubrzo i prave. Čuo si za
onog Gadafija i njegovu državu Libiju. E, vidiš, tako ti Libijci, danas
posvađani, svoju ambasadu imaju u Berlinu, i to u kraju u kom je
Šmeling živeo do 1945. godine.
Deda, kad smo počeli, spomenuo si nekog Luisa. Ja znam za onog
atletičara Karla Luisa. A, da, bio je i jedan bokser Lenoks Luis. Za
Džoa ne znam.
16
‣ Da, maleni. Maks i Džo su imali dve borbe koje su proglašene
antologijskim. Uzmi rečnik pa proveri šta to znači. Prvo je Nemac
nokautirao Luisa 1936, a onda je ovaj pobedio njega dve godine
kasnije. Znaš, mićo, tih godina je Hitler hteo da uništi Jevreje u svom
Rajhu, tako Švabe kažu za carstvo, a Maks je sakrio u svoj stan neku
jevrejsku decu.
Nije mu firer mogao ništa, mada je bio besan! I ovaj je bio sila.
Pa još Adolf. Nacionalni junak. Šampion.
U ringu je bio pobesneli Maks, a bez rukavica medvedić dobrog
srca. Ubrzo je nokautiran mir. Maks je odložio rukavice i kao
padobranac krenuo u rat. Ovoga puta nije bilo odbrojavanja, umesto
zvuka gonga čuli su se plotuni, konopci su iskidani i mnogi su završili
van životnog ringa zauvek.
U aprilu 1941. je nokautirana Kraljevina Jugoslavija, njena vojska
se povlačila, pa su neki završili u Grčkoj, tamo je, dete, bio i Šmeling,
ali ne kao turista, već kao pripadnik Luftvafe. To ti je ono što je kod
nas ratno vazduhoplovstvo.
Deda, tamo u Grčkoj je Olimp, tu su spavali njihovi bogovi.
‣ Ne znam, mali moj, šta ti je to Olimp, ali znam kako se naši
borci provedoše tamo.
‘Ajde ispričaj mi to!
‣ Komandant im je bio neki Vladimir Lazanski, njegov sin zna
dosta o vojsci, oružju. Ček da mu se setim imena. Na vr’ mi jezika.
Miroslav. Miroslav Lazanski. Tog njegovog oca je Šmeling zarobio u
17
Kalamati 1941. godine i poslao ga u nemački logor. Bili su s našima
Englezi i Novozelanđani.
Šta ti, starče, sve znaš. Pričaj dalje.
‣ Bokseri idu u raj, a Maks u penziju. Boračku. Ranjen je ubrzo
i ostao je bez padobrana do kraja rata. Nije mario, rukavice su mu
bile ionako draže. Pričali su 1944. da je poginuo. ‘De šampion da
pogine. Ne mož’ biti! Kako vi mladi ono kažete kad neko nešto
uspe?
O, deda, pa i ti pratiš modu. Kažemo da je izboksovao! Kakve to
veze ima s Maksom Šmelingom?
‣ Ima, čedo. Kad su Saveznici okupirali Nemačku, bokser je
izboksovao bolji tretman za svoje zarobljene sunarodnike. Bar se
trudio da izboksuje. Vidiš, tukao se i van ringa.
Šta je bilo s njim kasnije, pričaj, pričaj?!
‣ Može, ali još samo malo.
Ne malo, starino, ima još zanimljivog o njemu, znam! Koliko je
još boksovao?
‣ Kratko. Par godina posle rata i to samo protiv svojih
Nemaca. Kad je izgubio od Fogta odlučio je da se ne svađa sa
sportom u kom se proslavio. Borba između njega i boksa bodavana
je nerešeno. Zagrljaj prvaka i omiljene mu veštine bio je
džentlmenski.
Još, još, nemoj da prekidaš!
18
Pričao bi deda, al’ ga izdaje sećanje. Vidim napreže se, a glava mu
puca. Možeš ti to, mislim se u sebi, a ne smem da kažem. Starac k’o
starac - naljutiće se pa neću čuti kraj.
‣ Dao se u neki posao, danas bi rekli postao tajkun. Radio je
za „Koka-Kolu“.
Ti si baš moderan, stari lafe, sve mi se čini da bi u ring kao on.
‣ U ring više ne mogu, zato je Švaba završio u knjigama, na
filmu, u pesmama…
Kako to, deda?
‣ Živeo je u Šćećinu, u Poljskoj, pa je muzička grupa iz tog
grada, Analogs, snimila pesmu „Maks Šmeling“.
Misliš bend je snimio pesmu ?
‣ Eh, vi mladi, ne znam šta ti to znači. Ako ti kažeš tako, onda
neka bude bend.
Vidim krenuo matorac, ne staje s pričom, pa daj da još nešto
saznam.
To što si rekao da je bio na filmu. Bio je glumac ili su o njemu
snimljeni filmovi?
‣ I jedno i drugo, verni slušaoče. Tako si radoznao. Glumio je
u filmu 1957. godine. Zaboravio sam naziv tog lma. Šta ćeš, pritisle
godine pa se zaboravlja.
Nemoj tako, još se ti ne daš, kućo stara! Rekao si da je o njemu
snimljen fillm.
19
‣ Čekaj, kud žuriš? Ili je dosta priče pa ti je dosadno?
Dosadno? Nema šanse.
‣ Gledao si sigurno filmove o onom bokseru Rokiju.
Kako nisam. Ko to nije gledao?!
‣ Ne znam ti reći u kom je to delu bilo, borio se Roki i neki
Sovjet Ivan Drago.
To je bilo u četvrtom nastavku. Koji Sovjet, valjda Rus, deda?
‣ Tad su ti Rusi bili Sovjeti, pročitaćeš u istorijskim knjigama.
Smatra se da je Roki Džo Luis, a Maks Ivan Drago.
Kako to kad Maks nije bio Rus?
‣ Lepo, borba između Istoka i Zapada.
A, to. Rekao bih mu da je to figurativno prikazano, ali ne bi
shvatio. Mator čovek, nije taj učio škole, a ni za Gugl nije čuo.
‣ Ideš li u bioskop, sine?
Šta ću u bioskopu, deda, imam Internet. Što?
‣ Snimili su i o njemu film pre osam godina. Zove se „Jedna
nemačka legenda“. Glumio je isto bokser - Henri Maske. Nađi na
tom tvom, kako reče da se zove, pa pogledaj.
Nema kraja priči, sad starina ne odustaje.
‣ Tog Maksa su i u operu stavili.
Operu?
20
Šta lupa ovaj deda? Bokser u operi. Da, „jugo 45“ na trci Formule
1. Malo sutra.
‣ Ako, ako, treba biti sumnjičav, no ne lažem te za operu. Džou
Luisu je posvećena.
Gledam ga i ne verujem, samo čekam šta ću sledeće čuti pa i da sam
odem u boksere. Odmah. Iz istih stopa. Jedino što mogu biti samo
pero kategorija.
Još da čujem od tebe da se našao u delima nekog velikog pisca pa
ću da vežbam kroše i aperkat. Na prazno.
‣ Ginter Gras.
Ginter Gras, čuveni nemački književnik, nobelovac?
‣ Baš taj. Pravac u biblioteku po knjigu „Limeni doboš“.
Počinje da mi se vrti u glavi od silne priče. Deda se smeška, vidi da
posustajem, samo čeka da priznam. A šta drugo mogu.
Dosta je, deda.
‣ E, dobri moj, koliki život tolika i priča.
Sto godina?
Ceo vek. Umro je pre 13. Naživeo se taj kao čovek.
Što da ne, i Švabo je čo’ek.
21
Engleska je „kolevka“ fudbala, stari Vembli je bio njegov hram,
pa su na Evropskom prvenstvu 1996. godine domaćini dobili priliku
da zaljuljaju svoje rivale na terenu, dok su njihovi navijači izgovarali
fudbalsku molitvu kojom mole Alana Širera i ostale „apostole“
Gordog Albiona da iskoriste čudotvorne moći i sebe pretvore u
svece fudbalske igre na Ostrvu i šire.
U prvom kolu izabranici Terija Venejblsa nisu bili dobro
„navijeni“, pa su švajcarski „časovničari“ osvojili bod, dok su u
narednom okršaju „lavovi“ rastrgli Škote kao suknje, a na kraju
grupne faze šampionata je na red došlo branje „lala“, pošto im je
protivnik bila Holandija.
Polovinom prvog dela igre prepolovljene su šanse
„narandžastih“ za prolaz u eliminacionu fazu turnira.
Kapiten Dani Blind je propisno zaustavljan od strane holandske
policije jer je bio sklon vožnji pod dejstvom alkohola, ali je zato u
22. minutu utakmice nepropisno zaustavio engleskog „vezistu“ Pola
Insa.
Igrač milanskog Intera je dobio loptu od Darena Andertona
blizu kaznenog prostora Holanđana, zakoračio je unutra, majstorski
petom provukao loptu pokraj Blinda, saplitanje je značilo da je
najstroža kazna neminovna, pa Insovoj sestričini, pevačici Rošel
22
Hjums, nije preostalo ništa drugonego da izusti: „ pevaj, ujko, pevaj,
rode!“.
Međutim, umesto ujaka, sa „bele tačke“ je „zapevao“ Širer,
tukao je poluvisoko u desni ugao, a golman Edvin fan der Sar je
uprkos svojoj visini u ovoj situaciji bio kepec, prekratak, i to je bilo
1:0 u korist Engleske.
Minimalna prednost, mada su maksimalne šanse za plasman u
četvrtfinale i dalje bile „zamrznute“ nakon poslednjeg sudijskog
zvižduka u prvom poluvremenu.
U završnom delu igre je svega šest minuta igrano bez pogotka,
a 51. minut je doneo novu radost domaćoj publici.
Pol Gaskojn je izveo korner s leve strane, u visini dalje stative
je leđima okrenut golu poziciju izborio vrsni napadač, potonji
pokeraš Tedi Šeringem, u pravom trenutku se okrenuo, vinuo u
vazduh i poput pobedničkog štiha, iako ometan, glavom poslao loptu
u donji deo bližeg ugla. Engleska - Holandija 2:0.
Igrači iz „niske zemlje“ su padali sve niže, a detalj iz 57. minuta
ih je bacio u podzemlje prvenstva „starog kontinenta“.
Na levoj napadačkoj strani su kombinovali Stiv Mekmanam i Pol
Gaskojn, opasnost po Fan der Sara je bila na vidiku.
Gazi je „sinulo“ da „lale“ nemaju trnje, prošao je kroz njihov
odbrambeni red lagano, ušao u šesnaesterac, odigrao nekoliko
metara unazad ka Šeringemu, ovaj je posle zamaha „produžio“ po
zemlji do Širera, a „devetka“ engleske reprezentacije povlači potez
23
za „desetku“, sa osam metara seče loptu iznad istrčalog čuvara
mreže, a ona završava visoko u golu - 3:0, 33 minuta pre kraja meča.
Poput polusrušene vetrenjače je delovala četa selektora
Hidinka, pa bi i Don Kihot mogao da je niveliše sa zemljom,
međutim, njegovu ulogu je preuzeo Tedi Šeringem.
Daren Anderton je tukao sa 18 metara pravo po sredini Fan
der Sarovih vrata, golman Ajaksa je kratko odbio loptu ispred sebe,
a pokeraš je opet izvukao adute iz svoje kopačke. Bio je najbrži,
najspretniji i u padu je krajnjim naporom pogodio desni ugao,
upisavši ful u saldo svog tima - 4:0, 62. minut igre.
Englezi su overili pobedu, udarili štambilj na plasman u dalji tok
takmičenja.
Iako se činilo da su prvaku Evrope iz 1988. godine osušene nade
po pitanju prolaska u narednu rundu turnira, 12 minuta pre
završetka susreta je usledilo zalivanje posle kog su Blind i drugovi
završili u buketu četvrtfinalista.
Bergkamp je okrenut leđima primio loptu na 20 metara od gola
Dejvida Simena, poluokretom se namestio u pravi položaj da bi
prebacio loptu preko poslednje linije engleskog državnog tima bliže
cilju, Klajvert utrčava u kazneni prostor, ne glumi kao što je to činio
u reklami za „Najk“ pod nazivom Dobro protiv zla, nego dokazuje
da čini dobro svojoj družini, šalje loptu kroz Simenove noge,
prekraja tim pogotkom poput stare suknje plasman Škotske među
osam najuspešnijih reprezentacija na EVRO ’96, a Holandiju vodi na
„crtu“ Francuskoj.
24
Rezultat 4:1 je ostao na snazi do kraja utakmice, Engleska je
pobedila, Holanđani su doživeli pobednički poraz, tako da
poraženog praktično nije bilo.
I „lavovi“ siti i „lale“ (ne)ubrane.
Tako to fudbal režira.
25
Pre deceniju i po artiljerijski projektili beskrupulozno su
cepali mreže svih rivala londonskog Arsenala u elitnoj ligi Engleske.
Paljba je bila toliko razorna da odbrane nije bilo, činilo se
protivnicima Tobdžija sa Hajberija da ih iz kola u kolo napadaju svi
rodovi vojske, a rešenje ovog rebusa u bitkama na zelenom bojištu
nisu mogli da nađu, pa im je preostalo da se u poslednjoj nedelji
sezone 2003/2004. posluže lukastvom i onemoguće četu Arsena
Vengera da 12. izdanje Premijer lige završi bez poraza. Na „nišan“
su stale Lisice iz Lestera, još pre poslednjeg kola toliko ranjene da
im leka u najvišem rangu nije bilo.
Fudbal je vrsta umetnosti, pogoci se proslavljaju uz pesmu, a
sintezu ova dva elementa činio je sunarodnik Boba Marlija,
Jamajčanin Frenk Sinkler.
Defanzivac Lester Sitija je u 26. minutu bio u posedu lopte na
18 metara od gola domaćih, filigrantski je prebacio loptu preko
kolega iz suprotne ekipe, a na par metara od desne stative
Lemanovog gola se prikrao Škot Pol Dikov, iz teške pozicije zakucao
loptu glavom visoko u bliži ugao, pa je, osim optužbi da je seksualno
uznemiravao pojedine dame, uznemirio i pristalice matičnog kluba -
0:1.
Guske su u davnoj prošlosti spasile Rim od Gala, a Lisice su
čuvale 115 godina star rekord Preston NE, jedinog kluba u
26
dotadašnjoj istoriji koji je šampionat Gordog Albiona okončao bez
poraza.
Prvo poluvreme je okončano melodijom milog zvuka za navijače
iz Lesteršira, drugi deo susreta pokazao je da je osim pesme i ples
bitan u fudbalu.
Dva minuta po početku završnog dela igre Arsenal je procvetao
kao lala. Ali ne bela nego naradžasta-holandska.
Denis Bergkamp je po sredini na 35 metara tražio pogledom
saigrače, kad je uočio Ešlija Kola na levoj strani milimetarski
precizno je poslao visok pas u šesnaesterac gostiju, a Sinkler je
zaboravio da rege ritam nema veze sa valcerom, pogrešnim
koracima je probao da zapleše iza leđa levom beku domaće ekipe,
ovaj je pao i svi su znali šta sledi - najstroža kazna!
Tjeri Anri je iritirajuće hladnokrvno šutirao nisko u desni ugao,
golman Jan Voker je „odšetao“ u suprotni ,uvenuo kao cvet u
čuvenoj bašti u rodnom mu Votfordu, a za njim i vođstvo Lisica.
Poravnanje rezultata-1:1, 47 minut igre.
U prvom „polugodištu“ su učenici Profesora Vengera stigli
samo do remija u duelu ova dva kluba, ali to nije bilo bitno - računaju
se ocene na kraju takmičarske godine, pa je upisivanje u razred
rekordera Premijer lige za Francuzove pulene bilo na dohvat ruke.
Bolje reći kopačke.
Denis Napast je u čuvenom stripu dosađivao Džordžu Vilsonu,
a njegov imenjak Bergkamp nije davao mira protivničkim čuvarima
mreže.
27
Holanđanin je krenuo u lov, na 35 metara od cilja je tražio je
odgovarajući kalibar kojim bi prostrelio „zonu“ gostiju, a onda mu
je u pomoć priskočio Patrik Vijera.
Francuz je prozreo saigračevu nameru, neprimetno je utrčao
iza leđa tima Mikija Adamsa, pošto nisu na vreme omirisali nameru
„lale“, Bergkamp mu je kontranogom poslao loptu po zemlji kroz
odbrambenu liniju, Štefen Frojnd kao srušeni Berlinski zid ostaje iza
vižljastog veziste na 10-11 metara, a rođeni Senegalac kreće udesno,
kao u prologu za Dakar reli obilazi istrčalog Vokera i sa nekoliko
metara pogađa cilj. Arsenal na korak do raja, 66. minut-2:1.
Pokušaji da se krznom prekriju topovi nisu urodili plodom. Raj
je preseljen u severni London, Arsenal je postao jedini klub koji je
od Prestonovog podviga u 19. veku pa sve do današnjeg dana
prvenstvenu sezonu u najvišem rangu engleskog fudbala završio bez
poraza!
Šta više da vam kažem?
28
Zbog njega su analitičari radili prekovremeno, jer su prečesto
morali da „zamrzavaju“ sliku radi otkrivanja tajne udaraca koje je
izvodio.
Zahvaljujući njemu je čovek čije prezime na španskom znači
sreća (Feliz) plakao od tuge kao malo dete, a muzeji bejzbola
priželjkivali da palice kojima je svoje ime upisao u istoriju ovog
sporta budu njihovi eksponati.
Kad je prštalo na terenu, u trenucima u kojima su ekipe čiji je
član bio hodale po žaru, Dejvid Friz je imao hladnu glavu i ledenu
ruku. Istina, samo na terenu, van njega nikako.
Želeo je da bude alfa (prvi) u sportu, ali je na drugom terenu
bio samo omega (poslednji), što možda ide, a sigurno ne ide zajedno
uz društvo „Sigma, alfa, ipsilon“, čiji je deo bio još kao učenik.
Često su hladne sportske glave najpametnije, još češće i vrlo
čudne,lude, pa je po završetku srednje škole odbio ponudu da
postane član bejzbol tima Univerziteta Misuri. S obzirom da je
umesto udaranja lopte „udarao“ po alkoholu, što ga je još tad bacalo
u depresiju, terapiju je imao u vidu kuckanja po tastaturi tokom
studiranja na smeru za računarstvo. Ipak je vreme pokazalo da je,
uprkos problemima koji su ga pratili, statističarima ponestajalo
gigabajta za beleženje izvanrednih cifara na igračkom kontu ovog
Teksašanina. A tek za konto u banci!
29
Međutim, život ne trpi proračune, Univerzum ne zna koliko je
1+1, pa je Dejvid počeo patiti za bejzbolom.
Pošto je ova igra manje surova od žena, koje znaju biti opake
kad ih napustiš, dobio je priliku da opet zaigra zahvaljujući Toniju
Datoliju, treneru studenata sa indeksom u kom su upisane rukavice,
kačketi i palice na Sent Luis komjuniti koledžu.
Ni bodljikava žica, ni Kineski zid ne bi bili dovoljni da zaustave
njegove udarce, pa je protivničkim „koučima“ ponestalo noktiju za
grickanje, njihovim igračima i navijačima nerava, a Friz je zbog
izvanrednih partija završio tamo gde se gricka kikiriki - u saveznoj
državi poznatoj po uzgoju ove biljke, Alabami, odnosno ekipi
univerziteta Južna Alabama, popularnim Jaguarima.
Pošto je „rika“ Dejvidovih palica bila zaglušujuća, tokom 2006.
godine je doprla do ušiju ljudi iz čuvenih Boston Red Soksa, a
Crvene čarapice nisu navučene u biografiju teksaškog majstora jer
je zakasnio da pristupi klubu iz Masačusetsa zbog učešća njegove
ekipe u završnici koledž takmičenja.
Naizgled veliki gubitak, kao kad zbog provoda s bivšom
devojkom zakasniš na sastanak sa budućom.
U takvim situacijama često pomažu i očevi, a savet je glasio -
dolazi kod nas, u MLB karavan!
U njegovom slučaju su bili u pitanju Očevi iz San Dijega (San
Dijego Padres), kojima je draft 2006. godine omogućio da ga izaberu
i „vaspitaju“ kao profi igrača.
30
To se nije desilo, a da bi pokazali koliki autoritet imaju, oni su
ga poslali kod „očuha“, pa je zaigrao u nižoj ligi za Judžin Emeralds.
Nažalost, uvek je stizao „na vreme“ da se sukobljava sa
zakonom zbog kapljice, tako je bilo i 2007. godine.
Svetlost na kraju tunela nije video, ali je zato čuo crvrkut ptica
naredne godine .
Jedan od najvećih klubova Mejdžor bejzbol lige Sent Luis
Kardinalsi poželeli su ovo „ptiče“, i u zamenu za Friza su u San
Dijego poslali Džima Edmondsa.
Mladić iz Korpus Kristija nije bio zreo za tako moćno jato, zato
je privremeno odleteo na kaljenje u filijalu Sent Luisa - Memfis
Redbirds.
Čuvar baze gotovo uvek, hvatač u nižim ligama ponekad, našao
je pred početak sezone 2009. svoju sreću. Možda i treću sreću,
mada to nije bilo bitno, gore je prošao njegov „suparnik“ u borbi za
mesto u timu Sent Luisa Troj Glaus, kog je povreda onemogućila da
zaigra, pa je Dejvid Friz debitovao na velikoj sceni.
Surovi profesionalizam zna samo jednu reč - interes - a on je
nalagao da Dejvid bude privremeno rešenje. Duša mu je bila
ranjenja, telo povređeno, skupio je krila i vratio se na terene u
nižem rangu.
Povredili su ga drugi, on je (opet) povredio zakon i ponovo je
policija odigrala „strajkaut“ protiv njega. Srećom privremeni.
Lesi se uvek vraća kući sa novom dlakom na telu, junak ove
priče sa ojačanim krilima i sjajnijim perjem u redove Kardinala, kluba
31
nazvanog po vrsti ptice,a pesma iz palica junaka ove priče je bila
mnogo prijatnija navijačima na obali Misisipija nego ranije.
Uprkos tome što je Friz u proseku na svakoj od 70 odigranih
utakmica u ligi ostvario bar jedan uspešan udarac (hit), a prosečno
na svakoj drugoj omogućio poen timu kad je bio na mestu udarača,
četa sa Kapije Zapada nije prošla kroz onu koja je vodila u
doigravanje za titulu šampiona.
Uprkos tome što u Sent Luisu živi veliki broj Bosanaca, nije bio
u pitanju vic da su Kardinalsi carski odigrali u 2011. godini.
Frizove igre u regularnom delu sezone su bile „da se smrzneš“,
iz perspektive bacača rivalskih družina „da se smrkneš“, pa je više
od jednog dobrog udarca po utakmici, 10 sigurnih (houmran) poena
za 55 omogućenih Sent Luisu bilo, sportski gledajući, krajnje
nehumano, iako je reč o čovekoljupcu sa nadimkom Humani Dejv.
Zbog učešća u humanitarnim akcijama stekao je taj nadimak, a
zbog sjajnih igara na „parčetu torte“ zvanje MVP-ja u finalnoj rundi
doigravanja Nacionalne lige MLB-a protiv Milvokija.
Pre toga, u uvodnom kolu plej - ofa Filadelfija nije bila „grad
bratske ljubavi“ nego naseobina kroz koju je vodio svoj tim putem
do trona, da bi potom Pivari iz Viskonsina u finalu Nacionalne lige
popili njegove gorke lopte, jer je skoro u 55% napada palicom
okruglasto geometrijsko telo poslao na nebranjeni deo terena,
poentiravši devet puta u nizu na mečevima u kojima su Bruersi bili
naspram Kardinalsa i učešće u Svetskoj seriji protiv zemljaka iz
Teksasa bilo je pred pulenima Tonija la Ruse.
32
planete!
Svetska serija samo na papiru, na terenu „marsovska“. S druge
Rendžeri na korak do trona. Prednost u finalnoj seriji, dva
poena prednosti za njih u 6. utakmici, Neftali Feliz u tri pokušaja
treba jednom dobro da baci i da navijači Teksas Rendžersa zatraže
od Dominikane da na svoju zastavu uz Bibliju ubaci njegov lik.
Šampionsko zvanje na dohvat ruke. Rukavice. Palice.
Ipak nadomak krsta (Cruz). Friz ‘ladno zamahuje palicom, lopta
leti daleko, visoko u desnu stranu, Nelson Kruz se moli u trku da
mu upadne u rukavicu, no ona više voli Alberta Puholsa, njegovog
sunarodnika u suprotnom taboru, pada na zemlju, a Albert trči do
kućne baze kao na misu, Lens Berkman za njim i to je kraj. Ne
utakmice već nade Rendžersa da će stići do ukupne pobede, mada
su sledili produžeci.
Dejv za „desetku“ i u 11. iningu. Mark Lau, drugi bacač Teksasa,
repetira oružje (ruku) poput komandanta Marka, međutim,
očigledno je da to nije veče strip junaka, jer Friz šalje loptu preko
ograde, donosi trijumf Sent Luisu, a gostima se čini da je umesto
majice na kojoj je crvena ptica na telu najboljeg igrača utakmice
crveni mundir, tako da im ni Blek Stena ne bi pomogao.
U 7. meču je sve bilo po babu, stričevi su ostali u šoku, Dejvid
Friz i družina slave titulu, on čak dvostruku jer je proglašen prvim
bejzbolašem finalne runde.
33
Slava je prolazna, mada zna ponekad i da potraje, dovoljno je
bilo još godinak dana, jer je Dejvid stekao zvanje ol - star igrača
2012. godine.
Lav, rekli bi neki. Valjda se zato uplašio jelen zbog kog se iste
godine automobilom zakucao u drvo. Tom prilikom nije bio pijan,
jelen možda jeste, a za divno čudo se sve dobro završilo.
Trezven za volanom, na igralištu isto tako, pa su i prikazane igre
bile na nivou iz prethodnih sezona.
Više nego dobar za ligaški deo praćen povredom, ne toliko
uspešan u plej - ofu, a za to je zaslužan stručni štab jer mu nije
ukazao dovoljno poverenje, a sve je rezultiralo time da su Kardinale
Boston Red Soksi „izuli“ u Svetskoj seriji.
Alarm za oproštaj je uključen, a umesto tortom, nagrađen je
pizzom!
Postao je portparol lanca restorana „ Imo’s pizza“, mada je
nastavio da leti kad je sport u pitanju, pošto je u sezoni 2014.
njegovo novo gnezdo bila Kalifornija, odnosno Los Anđeles ov
Anahajm.
Dobra forma, dobar učinak, no bolje je trebalo za više od prve
runde doigravanja.
Pošto je još jednu godinu bio „anđeo“, njegov karakter je ipak
predodređen za nešto „divlje“, tako da su Pajretsi iz Pitsburga bili
nekako normalna sredina.
34
Još jedan pad je imao u privatnom životu, 2016. je pao pred
svoju buduću suprugu Mejrin. Umesto palicom, ošamućen je srcem
svoje drage i novi ugovor, ovoga puta bračni, nije mogao da odbije.
Jednom anđeo, uvek anđeo, pa ni u nastavku karijere nije moglo
drugačije. Nova ikona Dodžersa iz „grada anđela“ nije uslišila
molitve takmaca Los Anđelesa u Mejdžor bejzbol ligi.
Nije vredela hrabrost Atlanta Brejvsa, ponovo nije delovalo
pivo iz Milvokija, a onda su, uz skroman ali značajan učinak Dejva
Friza, Crvene čarape okačene na pogrešno mesto i trofej je završio
u Kaliforniji.
Ljubitelj gitare je i naredne bio pouzdani deo orkestra kojim je
s klupe dirigovao Dejv Roberts, pa su taktovi kluba u regularnom
delu bili odsvirani dosta dobro, ali se dalje od prvog kruga u borbi
za odbranu trona nije moglo.
Treba se sećati prve ljubavi, a njemu je to bejzbol, ali su Mejrin
i sin Kaj njegovi „saigrači“ od trenutka kad je zauvek skinuo
rukavicu, a pas Bobdog najverniji navijač u borbi za najvažniju bazu
koju je dosad osvojio - brak i roditeljstvo.
Za šampionski pehar nedostaje još da pobedi alkoholizam i
depresiju. Kad uspe, biće mu to najdraži „houmran“ u životu.
Možeš ti to, Dejv!
35
Liban je poznat po kedru, drvetu otpornom na najveće patnje,
botaničkoj vrsti koja je deceniju i po upijala krike iz pakla
najkrvavijeg građanskog rata do onog u Ruandi 1994. godine.
U masi stabala koja su opstajala u najtežim okolnostima, NBA
je liga je krajem osamdesetih godina minulog veka pod svoje obruče
presadila snažan izdanak iz glavnog grada napaćene azijske zemlje.
Ronald Seikaly nije mnogo filosofirao, igrao je jednostavno i
krajnje produktivno, verovatno i zbog toga što je pohađao Američku
školu u Grčkoj, zemlji najvećih umova u dalekoj prošlosti. Višak
pameti Rony je rasporedio na ostale sportove kojima se bavio u
Eladi.
Prema lovačkim pričama postoje ružičasti slonovi, zeleni konji,
ali da se na ovom svetu mogu videti i narandžasti kedrovi prvi je
dokazao junak ove priče 1984. godine kad je postao deo košarkaške
družine Syracuse Orange.
Ni manje ni više, postao je „paklena pomorandža“ za svoje
rivale, nisu mogli da ga ogule jer je igrao surovo, pa je postao jedan
od naboljih igrača collegea kom je pripadao.
Kako je sve u njegovom životu bilo nekonvencionalno, tako je
i i treća sreća postao broj 4 na njegovom narandžastom dresu, koji
je povučen iz upotrebe na Syracuse univerzitetu.
36
Pre „vrućih“ pantalona Lepe Brene, Floriđane je ugrejala
košarkaška vrelina, a u Miamiu su od 1988. pletene NBA mrežice,
pošto je ovaj grad tada dobio svog predstavnika u najjačoj basket
ligi na svetu.
Prvi izbor Heata na draftu nije bio Sonny Crockett, već
podjednako dobar strelac, čiji je jedini „porok“ u Miamiu bio
punjenje protivničkih obruča i hvatanje odbijenih lopti, što je
demonstrirao već od druge sezone u šortsu kluba sa užarenom
loptom, beleživši iz godine u godinu double-double učinak, dok ga
je statistika često prepoznavala kao vođu ekipe, najpre 1992/93. kad
je u ligaškom delu takmičenja beležio 17,1 poen i 11,8 skokova po
utakmici.
Iako je oružani sukob u zemlji njegovog rođenja okončan 1990.
godine, Ronaldu je i dalje bilo do rata, pa je šest godina posle ulaska
u NBA karavan otvorio novi front prelaskom u redove Ratnika iz
Oacklanda/San Francisca.
Za nijansu slabijim oružjem nego na Froridi pucao je ka
obručima sezonu i po u dresu Golden Statea (oko 12 poena i nešto
manje od 8 uhvaćenih lopti u proseku), a upamćen je i kao buzzer
beater u duelu protiv HIV-a, pošto je podržao Magica Johnsona u
njegovom povratku na teren uprkos svemu, čak su odigrali „ 1 na
1“ kako bi opasnom virusu stavili do znanja da pojedinac, pa ni sam
HIV, ne može biti jači od dvojice.
Ostalo je da zapevaju i „zaliju“ zbog Johnsonovog povratka u
elitu, čak im DJ nije bio potreban, Rony je majstor tog zanata,
međutim Earvin svoju magiju nije preneo na Libanca u Californiji već
37
na dobro poznatom mestu - Floridi, jer je krajem 1996. godine
Seikaly zaigrao za Orlando Magic.
Da li zbog različitog muzičkog ukusa ili, možda, što je „jezero“
u Los Angelesu prijatnije za kupanje od voda Atlanskog okeana,
Shaquille O’Neal se neposredno pre Ronyjevog dolaska u novi klub
preselio u Lakerse i prilika da na repertoaru bude šampionska rap
numera je otišla u nepovrat.
Muzička prilika je propuštena, košarkaška nije.
Šutirao je po pravim taktovima, skakao još boljim, što mu je
donelo 4 poena više po utakmici nego dok je branio boje Warriorsa,
zvanje najboljeg skakača ekipe u regular seasonu, samo što je play
off nešto drugo, ljuti rival Miami Heat je u prvoj rundi doigravanja
1997. spržio notnu svesku takmacu iz iste savezne države i
takmičarska godina je okončana neuspešno za Magične.
Realnost je naredne sezone neutralisala magiju, Rony je na
polovini takmičenja 1997/98. upao u Mrežice.
Uprkos sjajnih 16,4 poena i 8,7 skokova, prvi libanski košarkaš
u National basketball association je ulovljen od strane New Jersey
Netsa, hteo ne hteo morao je upoznati okolinu New Yorka.
Mrežice na obručima suparnika njegovog novog kluba bile su
sve netaknutije, dok su njegovo telo „cepale“ povrede, tako da je
Ronaldov doprinos bio u skladu sa okolnostima.
Nisu statističari „progutali“ cifre, zaista pored Seikalyjevog
imena iz vremena provedenog u Netsima stoji - 3 poena i isto toliko
uhvaćenih lopti u 18 susreta!
38
Ovaj svet je surov, matematika još surovija, a nepravda još gora
od svega navedenog zajedno, a kazna se ogleda u činjenici da mu
svega 0,5 skokova u proseku nedostaje za karijerni double - double
učinak, uz skoro 700 odigranih utakmica ne računajući play off.
Ne vredi biti Kalimero, nema efekta kukati na nepravdu jer je
pravda najčešće izostajala od postanka sveta, već je bolje naći utehu
tamo gde vlada mir.
Vrata ka njemu su mu otvorena baš tamo gde ona postoje, u
Barceloni, u kojoj je okončao karijeru pre dve decenije.
Kedrovi imaju dušu, košarkaška istorija Ronyja Seikalyja.
Teško da je u pitanju slučajnost.
39
Kad su mančesterski Đavoli, šampioni Engleske i Evrope po
spuštanju zavese na kraju sezone, izgubili sluh od plotuna čete s
Hajberija, možete zamisliti kako je bilo ostalima. No, ovo nije priča
o ostalima već o derbiju elitne lige na Ostrvu krajem prošlog veka.
Zlatnog veka „najvažnije sporedne stvari na svetu“.
Arsenal je već bio u mini - seriji isterivanja Đavola, a
septembarski dan 1998. dao je Mančester Junajtedu priliku da
Londonce pretvori u gluvi barut.
Artiljerija je, ipak, započela kavgu.
Bek Arsenala Li Dikson je rođen u Mančesteru, ali su njegovi
odnosi s rodnim gradom bili na nivou svekrve i snajke, pa je iz
kopački vrsnog defanzivca došla prva pretnja po Petera Šmajhela.
Dikson je sa 20 metara udario loptu po zemlji mnogo slabije
nego što je Brus Li udarao po glavi, tako da je danski „kraljević“
odbranio svoj gol.
Pošto „gostujući“ Tobdžija nije doneo radost pristalicama
londonskog kluba, u pomoć je pritekao starosedelac.
Toni Adams, Arsenalova „beba“, posle slobodnog udarca koji s
desne aut linije izveo Stiven Hjuz, na šest metara od gola nadskočio
40
Šmajhela i Japa Stama, pa je kolevka Junajteda bila zaljuljana. Gol
prednosti za domaće rekao je semafor!
Vengerovi puleni su povukli Crvene đavole za rogove, a to nije
moglo da prođe bez reakcije čete Aleksa Fergusona.
Dejvid Bekam se neometan namestio na šut, s 20 metara je
poslao „žabicu“ u donji desni ugao, međutim, lopta je za dlaku sa
brkova golmana Dejvida Simena promašila cilj, odsela na stativi i
gotovo paralelno s gol-linijom se odbila u polje.
Učenici profesora Arsena Vengera su prošli samo sa
opomenom, to im je dalo municije da postanu „odlikaši“.
Kontrolni ispit predstavljala je akcija u kojoj je Mark Overmars
uputio dubinsku loptu prema Nikoli (poznatijem kao Nikolas)
Anelki.
Galski petlić je poleteo prema Šmajhelu, došavši na 12 metara
od cilja tukao je u bliži ugao, ali je Danca spasio direk, pa je Francuzu
preostalo da „časti“ stativu onako kako je mnogo godina kasnije
častio selektora Domeneka - psovkom!
Žal za propuštenom šansom je postojala, ali nisu brinule
Tobdžije, jer je bilo vremena da puleni čuvenog Profesora izbore
popravni ispit.
I uspeli su.
Akteri isti, ishod drugačiji.
Overmars je s Arsenalove polovine terena prebacio zadnju
liniju protivnika, Anelka sprinterski ušao u kazneni prostor, prvi šut
41
je Šmajhel zaustavio nogom, lopta se ponovo odbila do Asteriksovog
zemljaka, koji je levom nogom pogodio prazan gol sa 11 metara i
doneo prednost svom timu ogromnu kao Obeliks.
Pošto je petlić opasno kukurikao, Niki Bat je odlučio da ga
„skrati“ za nogu.
Rušenje blizu ulaska u kazneni prostor, kazna je bila đavolski
surova i gosti su ostali sa 10 fudbalera na prostoru predviđenom za
igru.
Koliko igrača manje u dresu Mančester Junajteda, toliko golova
posle toga na kontu domaćih.
Sjajna timska akcija na 25-30 metara od sedmoplasiranog na listi
najboljih golmana u 20.veku, opet je „neboder“ Stam bio kućica,
lopta je preleta i našla se između čuvara mreže i novajlije u redovima
Arsenala Fredija Ljungberga (Junberja, rekli bi Švedi), a skandinavska
bitka zavšena je u korist nove nade s Hajberija.Prebačena lopta
preko Danca, rešene sve dileme, samo je pitanje kako se Šveđanin
proveo po povratku kući, pošto ga je žena „varala“ s velikim
Arsenalovim rivalom Totenhem Hotspurom.
Artiljerijska kanonada je posle trećeg gola u korist Tobdžija
okončana.
Sasvim dovoljno pogodaka da Đavoli ogluve.
Donekle, pokazalo je vreme.
42
Imala je mađarska vojska tokom Drugog svetskog rata pešadiju,
avijaciju, artiljeriju, ali je iz tog globalnog sukoba izašla kao poražena
država.
Nešto joj je nedostajalo. Možda mačevalački puk.
Dok su honvedi 1942. žarili i palili, a negde, na primer u Bačkoj,
„hladili“ svoje žrtve bacajući ih pod led, u Budimpešti je iste godine
jedna muška beba oštro zaplakala.
Zapamtite - oštro!
Hteo ne hteo, tek rođeni momčić poneo je prezime Šmit, želeo
ne želeo - dali su mu ime Pal.
Nije čestito ni odrastao, a već u 13. godini se dohvatio oružja.
Na svoju i žalost svojih sunarodnika, na tenkove Varšavskog
pakta se 1956. moglo samo vatrenim oružjem, a Šmit je u sportskoj
hali vitlao mačem, pritom je bio suviše mlad za rat i naši severni
susedi su poklekli.
Završavajući ekonomiju na Univerzitetu Karl Marks, naučio je
kako da kapitalizuje veštinu u borbi viteškim oružjem, oštricu je na
Olimpijskim igrama 1968. godine u Meksiku tupio do ekipne zlatne
medalje.
43
Vazduh je u Sijudad de Meksiku redak, ali su zato česti bili ubodi
mađarskog tima. Sovjeti su Imreu Nađu naneli smrtonosne rane, a
beskrvna osveta mačem je donekle stigla njihove reprezentativce u
finalu planetarnog takmičenja.
Tri godine kasnije je ceo svet bio Palov - opet ekipna pobeda
na Svetskom prvenstvu za potomke kralja Ištvana, da bi se Šmit
1972. umesto kupanja u blatu na Balatonskom jezeru, „okupao“ u
novom olimpijskom zlatu.
Sa drugarima iz državnog tima je u završnom okršaju posekao
Švajcarce kao sir, i miševi su počeli da beže od mađarskih
mačevalaca, međutim, rupe nije bilo pa je 1973. još jedno najsjajnije
mundijalsko odličje visilo oko njegovog vrata.
Kakav je bio kao takmičar, takav je ostao i po penzionisanju -
precizan!
Znao je kako treba naviti funkcionerski časovnik, svaka fotelja
je slatka kao „milka“ čokolada, a rezultat je radno mesto u
Švajcarskoj, jer je postao značajna gura u Međunarodnom
olimpijskom komitetu.
Da je u inostranstvu bolje a kod kuće lepše, dokazao je i
liderstvom u nacionalnom olimpijskom komitetu svoje zemlje
tokom osamdesetih godina prošlog veka.
Kad je sportska fotelja počela da žulja, Budimpeštanac je
krenuo da ljulja ka ozbiljnijim političkim pozicijama.
U mačevalačkoj terminologiji se takmičar u muškoj
konkurenciji naziva „gospodinom“, no, Palu Šmitu je više prijalo da
44
ga zovu „ekscelencijo“, što je doživeo dobivši mesto ambasadora
svoje zemlje u više država u poslednoj deceniji drugog milenijuma.
Dug je istorijski put olimpijskog pokreta, takva je bila radost
šampiona po odbrani doktorske disertacije 1992. godine, vezane za
najveću sportsku porodicu u istoriji, ali će suze radosnice dve
decenije kasnije promeniti „agregatno“ stanje i ispariti.
Solo-pevači su cenjeniji od samostalnih političara, dokaz je
Šmitov neuspeh u borbi za mesto prvog čoveka njegovog rodnog
grada 2002. godine. Ništa bez stranke!
Na njegovu sreću, Pal Šmit nije migrant, Viktor Orban i njegov
Mađarski građanski savez (FIDES) su ga primili otvorenog srca u
svoje redove, a on je sve „bodljikave žice“ politike isekao na
komade.
Srbi u Strazbur idu jedino kad traže pravdu, fudbaleri Crvene
zvezde su u istom gradu neuspešno tragali za pobedom koja bi im
donela plasman u drugi krug UEFA kupa, ali je zato olimpionik
predvodeći FIDES na evroizborima obezbedio sebi funkciju u
Evropskom parlamentu sa sedištem u Alzasu 2009. godine.
Ni to mu nije bilo dovoljno, hteo je da vodi glavnu reč, a nema
boljeg mesta za to od pozicije predsedavajućeg (spikera)
nacionalnog parlamenta. Potom je te 2010. godine glasačkim mačem
poslanika u parlamentu „izbo“ kandidata socijalista Andraša Baloga
i postao predsednik Republike Mađarske.
Krenuo je u borbu za bolje sutra svog naroda, vreme je
pokazalo nakratko.
45
Samo dve godine je obavljao dužnost jer je stao, poput
istoimenog spomenika u Budimpešti, na nultom kilometru svog
političkog puta.
Da ima problem vezan za gramatiku uočeno je praćenjem
objava na njegovom sajtu, a onda je to dokazano i na drastičniji
način.
Zaboravivši 20 godina ranije da po nacionalnosti nije Bugarin
već Ugarin, plagirao je doktorsku disertaciju Nikolaja Georgijeva, uz
to i Klausa Hajnemana, a „otrovni mač“ je bio u rukama novinara
nedeljnika „HVG“, koji su 2012. otkrili pozadinu cele priče,
rastavljajući ga od položaja kao Budim od Pešte.
Čak i da je se istovremeno branio flooretom i sabljom, Šmit bi
završio na štitu, povlačenje je bila najbolja solucija po njega.
Pokušao je veliki sportista već 2013. da poentira i pošteno
stekne zvanje prvaka u akademskom nadmetanju, ali nadležni kao da
su na umu imali da je šampionima mesto u istoriji, odbili su da mu
omoguće povratak.
(Ne)regularni tok borbe ga je skupo koštao, produžetaka u
mađarskoj političkoj utakmici nema.
Kod njih je tako, ko se mača lati od plagijata pogine.
46
Osam godina su Pevci iz Londona neprestano držali pognute
glave, u trofejni kavez kluba sa stadiona Vajt Hart Lejn od 1991. nije
kljucnut nijedan trofej, pa je Džordž Grem, Škot odomaćen u
engleskom fudbalu, svoje pulene u sezoni 1998/99. spremao za
hrabro kukurikanje, a za taj poduhvat u ekipi je bilo potrebno imati
rasnog „petla“.
Imali su ga. I to najkvalitenijeg - galskog. Najboljeg igrača kluba
u sezoni pre ove - Davida Žinolu.
U ponovljenoj utakmici 5. kola FA kupa u februaru 1999. godine
Totenhem Hotspur je ugostio Lids Junajted, popularne Paunove, što
je unapred značilo da će ovom meču sigurno „leteti perje“!
Kad se udruže petlić i petao, odbrana jata je čvrsta, veza
neraskidiva kao ona s najlepšom kokom, a krila raširena radosno.
Sve u svemu, recept za ukusnu supu od Paunova je bio u rukama
Grema, pošto je 5 meseci pre ove bitke ustao s klupe Lidsa.
Kuvanje je moglo da počne.
Daren Anderton je izveo aut nedaleko od kaznenog prostora
gostiju, Žinola je prihvatio loptu, prvobitno je krenuo pravolinijski
ka suprotnoj strani terena i kad su svi mislili da se zaneo zamišljajući
da je na Tur de Fransu, jer je provozao Kjuela, Hopkina i Halea, on
je skrenuo poludesno, sa 13 metara iskosa rezantno tukao visoko u
47
suprotan ugao, ali je Najdžel Martin dodirnuo loptu vrhovima
prstiju, poslao ju je do stative, pa Paunovima ni ćuba nije stradala.
Anderton je bio zaljubljen u Sparse, a da za ljubav osim duše
treba imati dobar šut dokazao je i u susretu s Lids Junajtedom.
Posle brzo izvedenog slobodnog udarca, najbolji igrač kluba
1993. godine, fudbaler koji nije želeo da pređe u Mančester Junajted,
đavolski precizno i snažno je zasekao loptu s dobrih 30-35 metara,
projektil je leteo dijagonalno i odbivši se od stative pogodio „rov“
koji je čuvao Martin.
Paunovima je očerupan rep, još im je živa glava ostala, a kakva
će njena sudbina biti moglo se naslutiti posle još jedno izvrsnog
napada Davida Žinole.
Ako je prvi prodor bio brz kao vožnja na ciklo trci Kroz
Francusku, drugi je ličio na Formulu 1.
Došao je do lopte iskosa s leve strane na 35 metara od vrata
golmana Lidsa, Bojera se nije bojao, Batija je pretvorio u baticu,
Radebe je bio nemi posmatrač udarca sa ivice kaznenih 16 metara,
ali se isprečio gornji deo bliže stative i Martin nije pretvoren u
Martaut!
Žutim Paunovima je u ovoj akciji i glava bila blizu giljotine, a
sledeća opasna situacija po njih značila je da bez nje ostaju.
Žinola, najbolji igrač Premijer lige u dve ankete 1999, okrivljen
je od strane svojih sunarodnika zbog greške koja je Galske petlove
umesto na Svetski kup 1994. godine poslala u kvalifikacioni lonac,
48
skuvao je nedostižnu prednost za svoj klub drugim pogotkom
domaće ekipe.
Konfuzija u levoj spoljnoj liniji Jorkširaca iskorišćena je od
strane domaćih igrača, centaršut pred gol gostiju osujećen je
odbijanjem lopte izvan 16 metara, no, 7-8 metara dalje nije ništa za
bombardera afirmisanog na Parku prinčeva. Princeza zvana poluvolej
se pred golom pretvorila u žabicu i zaustavila se u levom donjem
uglu za 2:0 u korist Hostspura.
Odjeknula je eksplozija oduševljenja na Vajt Hart Lejnu,
lidsovcima se činilo da se ruši Bridžvoter, ali su preuveličali sve -
srušeni su samo njihovi mostovi do naredne runde Kupa Fudbalske
asocijacije.
Izabranici Dejvida O’Lirija nisu uspeli da pariraju u postizanju
golova, jedino su smanjili prednost u broju pogođenih stativa u
ovom dvoboju.
Džimi Flojd Haselbaink, golgeter elitne engleske lige 1998/99,
upisao se jakim prizemnim udarcem s kapice u listu „stativtera“, pa
je čuvar mreže domaće ekipe Jan Voker mogao komotno da prošeta
uzdignuta čela, jer je bio nesavladiv.
Šarl (Karlo) V Mudri je pobedio Engleze, David I Žinola ih je
opčinio! Fudbal je to.
49
Od Branka Ćopića smo saznali da orlovi rano lete, a pre 24
godine od fudbala kako „zeleni orlovi“ padaju očerupani od strane
„svraka“ u 2. kolu Kupa UEFA.
Slavni Ferencvaroš je u prvoj utakmici dvomeča protiv Njukasl
Junajteda doleteo do prednosti od jednog gola (3:2), pa je
„svrakama“ na stadionu Sent Džejms Park bilo potrebno da bar
jedno zrno zvano lopta kljucnu u mrežu golmana Zejlera.
Napadač iz „zemlje kokaina“, Kolumbijac Faustino Asprilja, prvi
je probao, no nije uspeo da „ukoka“ početni rezultat.
Njegovi saigrači, Belgijanac Filip Alber, Francuz David Žinola i
ostali takođe su bezuspešno pokušali da tim iz grada u kom postoji
spomenik nultom kilometru 100 kilometara udalje od plasmana u
narednu rundu takmičenja te oktobarske večeri 1996. godine.
Kad ne možeš sopstvenim snagama da savladaš protivnika,
potražiš „petu kolonu“ u njegovim redovima.
Asprilja je u srcu šesnaesterca gostujuće ekipe izmakao loptu
ispred defanzivaca Ferencvaroša, Zoltan Jagodič je zakasnio delić
sekunde, s leđa srušivši vrsnog napadača skrivio je najstrožu kaznu,
a veteran Piteru Berdzliju je pripala čast da stavi šlag na ono što mu
je Jagodič pripremio.
50
Zejler odlazi u „budimsku“ stranu (desnu), izvođač šalje loptu
u „peštansku „ (levu), ali stativa spaja sve u sreću po mađarskog
predstavnika i promene rezultata nije bilo.
Čuda je činio čuvar mreže tima iz glavnog grada Mađarske, a
onda je u 41. minutu umesto čardaša zaigrana druga igra.
Posle kornera sa desne strane, nastala je strahovita gužva na 7-
8 metara od gola Fradija, prvi „orao“ uvodnog poluvremena uleće
među igrače u skoku kao Popaj, na njegovu žalost završava poput
Kvrge, a Tino Asprilja, igrač rodom iz „grada salse“ (Tulua), tera
svoju levicu da zapleše i oštrim udarcem, nakon što se lopta odbila
od zemlje, pogađa levi ugao i baca domaću publiku u trans.
Vođstvo „crno-belih“ od 1:0, ujedno prednost za njih u
ukupnom rezultatu zahvaljujući golovima postignutim u gradu na
Dunavu.
Les Ferdinand i David Žinola nakon prvog pogotka Njukasl
Junajteda potvrđuju pravilo da se „mora i gubiti da bi se naučilo kako
se pobeđuje“, promašuju iz izglednih pozicija.
Prvo „komšija“ Dejvida Sušea, tumača uloge Herkula Poaroa na
filmskom platnu, diže se visoko iznad zemlje, ali poput tužnog
čempresa, jednog od književnih dela čiji je akter Poaro, ne
„usmrćuje“ Zejlera, pošto je reka Nil, a tamo je Herkul istraživao
jedan zločin, ipak daleko od Engleske, s nekoliko metara glavom tuče
van okvira gola, tako da je mađarski klub i dalje „hvatao“ UEFA
Ekspres na putu do 3. kola.
51
Za njim „galski petlić“ reskim šutem gađa gornji desni ugao gola
Ferencvaroša sa ivice šesnaesterca, umesto pesme navijača zapevala
je prečka, akcija ni ovoga puta nije protekla u tonovima Marseljeze.
Kad se u 58. minutu Daren Pikok na 20 metara od Zejlera
izborio za loptu, glavom je prosledio iza leđa odbrane čete iz
Budimpešte, a Asprilja sam krenuo unutar kaznenih 16 metara, novi,
pravi ritam salse, igre koja u prevodu znači „sos“,kreće i bilo je jasno
da će visoki ofanzivac po drugi put postati mirođija, a rezultat biti
„promešan“. Lagano je sa 12 metara desnom nogom nisko poslao
loptu preko gol -linije istračalog i potpuno nemoćnog vratara.
Branioci boje kluba za koji navijaju mađarski šovinisti su se
osećali kao plivači na presušenom Balatonu, a svega 360 sekundi
kasnije sve je zapenilo na stadionu blizu reke Tajn.
Ponovo je korner iz desnog ugla izveo Kit Gilespi, Zejler
istrčava i odbija loptu na 18 metara od svom radnog mesta, a
proizvođač odličnih vina David Žinola, kao na igrici čiji je zaštitni
znak postao, prebacuje loptu sa desnice na levicu preko bloka, šalje
iz voleja projektil u gornji levi ugao i zdravica je mogla da počne -
3:0 za Njukasl Junajted, ukupno 5:3.
Les Ferdinand je postao ser Britanske imperije, najbolji igrač
Premijer lige, član Njukaslove Kuće slavnih, a da bi sve to posta,
morao je neutralisati promašaje tokom ove utakmice.
Lagano je u poslednjem minutu susreta probijen odbrambeni
bedem dezorijentisanih Mađara, Voren Barton ne glumi kao slavni
mu imenjak, nego sam - samcit „zavrće“ iz šesnaesterca tačno na
„peterac“, a ser Les stavlja do znanja potomcima kralja Ištvana da
52
sa Englezima nema nagodbe kao sa Austrijancima, nonšalantno
ubacuje loptu u nebranjenu mrežu za rutinski trijumf izabranika
Kevina Kigena.
„Svrake“ su ličile na kondore sa Anda, „zeleni orlovi“ na glinene
golubove.
Sve im se crnobelilo pred očima. Toliko su bili „ubijeni“!
53
Montekarlom se šepure mnogi: belosvetski milioneri, gliser -
avanturisti, vrhunski sportisti, holivudski glumci, ali nikom ta
aktivnost više ne priliči nego paunovima.
Upravo je ta ptičja vrsta, preparirana u fudbalsku, raširila svoj
rep u septembru 1995. godine na stadionu Luj II, jer su igrači Lids
Junajteda u prvom meču uvodnog kola Kupa UEFA bili gosti Monaka.
Kakao može biti ukusan ukoliko se dobro zasladi, u suprotnom
ostavlja gorak ukus u ustima, a baš to su osetili domaći fudbaleri i
njihovi navijači zahvaljujući fudbaleru iz Gane, zemlje kakaoa.
Iako je rođen u Melburnu, u gradu organizatoru teniskog grend
slem turnira, Entoni (Toni) Dorigo je više voleo da gleda kako lopta
ulazi u mrežu a ne da leti preko nje, pa je to dokazao u praksi.
Udaljen nekih 25-30 metara od gola Kneževa, poslao je visoko
loptu u njihov kazneni prostor, borac za prava homoseksualaca
Lilijan Tiram nije uspeo da se izbori za uvođenje pravila po kom se
igra prekida kad se sudare saigrači i to je bilo kobno po njegovu
družinu.
Ganac Entoni (Toni) Jeboa je u maniru čoveka iz zemlje
nesvrtanih s pravog mesta posmatrao vazdušni „okršaj“ saigrača iz
suprotnog tabora, sudar čuvara mreže Privetoa i Tirama završen je
odbijanjem lopte do njega, a potonji vlasnik hotela je prihvatio
54
poklon i svojevrsnim volejem sa 7-8 metara stavio zvezdicu na vrata
kroz koja se išlo u 2. kolo trećerangiranog takmičenja fudbalske
Evrope u to vreme - 0:1.
Fudbal ne priznaje nikakva zvanja, čak ni kneževsko, pa je zato
francuski predstavnik uzdanicu potražio među drugom „kastom“.
Liberijac Kristofer Vre je, tipično za čoveka koji dolazi iz zemlje
oslobođenih robova, posle odličnog proigravanja kroz odbrambenu
liniju Paunova jurnuo ka njihovoj mreži, međutim, došavši na
nekoliko metara od cilja kao bičem udaren je posustao - da li zbog
gubitka snage ili se začudio kako se neko može zvati Džon a
prezivati Lukić, a baš takav je čuvao mrežu kluba iz engleske
Premijer lige, tako da njegov šut ne bi ugrozio ni vratara u
konkurenciji „petlića“ i rezultat je ostao nepromenjen.
Umesto skora na ovoj utakmici, Monako je izvršio izmenu
golmana, pa je na poluvremenu Delaroš zamenio višestruko
uzdrmanog kolegu sa brojem 1 na dresu. Vreme je pokazalo, bolje
da nije.
Posle auta u korist Lid Junajteda, lopta je odmah došla u noge
Jeboi, on ju je povukao do ivice šesnaesterca, Di Meko je imao
dugačku kosu ali kraći korak od njega, sevnulo je felš đule iz levice
robusnog napadača, Delaroš se, mada nije izgledalo tako, bacio
„falš“, lopta se zarila u gornjem uglu na suprotnoj strani gola, a
paucima niko nije kriv što su se baš tamo naselili, jer ih posle ovoga
sigurno na tom mestu više nije bilo. Monako - Lids 0:2.
Da je ova utakmica igra na na šljaci, možda bi Novak Đoković
sa teniskog mastersa u Montekarlu priskočio u pomoć domaćem
55
sastavu, ovako mu spasa bilo nije, jer je sastav u crveno - beloj
opremi došao na poen od eliminacije, a u aut ih je smečovao Toni
Jeboa.
Lukićeva „bekovska lopta“ završila je na sredini terena,
nesrećni Geri Spid suprotno prezimenu je u toj situaciji bio najviši
a ne najbrži, glavom je „produžio“ prema svom drugu iz navalnog
reda, Bazil Boli je pratio Jebou, ali nije mogao sanjati koliko boli kad
ne vidiš golmana svoje ekipe, opet su gledaoci bili svedoci žestokog
sudara saigrača na samom ulasku u kazneni prostor, a Gancu je
preostalo da sekund pre bliskog susreta dvojice branilaca Monakove
mreže vrhom kopačke, kroz podignute ruke Delaroša, loptu pošalje
preko gol - linije za ubedljivih 3:0 u korist Engleza.
Da se kojim slučajem u fudbalu računaju izmene golmana,
domaćin bi ubedljivo trijumfovao u ovom meču, jer je i Delaroš
morao van igre, no to pravilo još uvek ne postoji, tako da su se
Paunovi prošetali mondenskim gradom i stadionom aristokratskog
imena.
Kao u nekoj bajci.
56
Najjača svetska liga još od Dr J-a nije oskudevala u majstorima
zakucavanja. Da su Spud Webb i Dominique Wilkins terali gledaoce
da otvorenih usta i iskolačenih očiju posmatraju njihove bravure,
bilo bi sasvim dovoljno. Međutim, Michael Jordan je tako zabijao
loptu u koš da je izazivao reakciju više - držanje za glavu u neverici,
ali je publika samo zbog virtuoznosti jednog košarkaša bila spremna
da se baca sa tribina.
Isaiah Rider Junior (Ajzea Rajder Mlađi) ubačen je u „sedlo“
života 1971.godine u Oaklandu. Vreme je pokazalo da mu ono
tokom života i karijere nije uvek bilo udobno, no galop košarkaškim
parketima visoko je dizao prašinu za njim.
Dete k’o dete, voleo je sve da proba pa je tokom
srednjoškolske karijere igrao košarku i baseball.
Kasnije je često povlačio nerazumne poteze. Ko zna, možda je
na treningu dobio udarac palicom u glavu, pa mu je razum često bio
pomućen.
Osim sportova, „šarao“ je i univerzitetima, da bi se 1991.
skrasio u ekipi UNLV.
Basket sekcija collegea iz mesta nadomak Las Vegasa, „grada
greha“, prokockala je poverenje služeći se nesportskim metodama,
kazna je bila nevinovna, a i sam Isaiah je slično učinio u procesu
57
studiranja, no njegov indeks na parketu je popunjen izvanrednim
ocenama i u završnoj sezoni svog univerzitetskog staža JR je kuglicu
stavio na pravo mesto NCAA ruleta i ušao u idealnu petorku Big
West konferencije 1993. godine.
Vukovi iz Minneapolisa od ulaska u NBA porodicu svake godine
su tužno zavijali tražeći nekog ko bi Christianu Laettneru pomogao
da „čopor“ dotera do pozitivnog skora i učešća u doigravanju, tako
da su „ugrizli“ 5. picka na draftu i Rider je odjahao u Minnesotu.
Iako podojeni visokim košgeterskim učinkom novajlije Ridera
(16,6 poena), člana idealne rookie postave 1993/94, Vukovi su još
uvek bili „vučići“, nedorasli da bi stigli do scora koji garantuje učešće
u play offu.
Jesu Timberwolvesi bili na dnu NBA jazbine, ali je zov all star
spektakla 1994. dopirao dovoljno daleko da bi ga Isaiah čuo, tako da
je postao učesnik takmičenja u zakucavanju.
Došao, pošao i ušao u istoriju!
U prvi mah je sve ličilo na običan pokušaj trećerazrednog
skakača u dalj, koji se dugo priprema za skok, namešta, a onda gubi
korak i čini prestup.
Rider se zaleteo, podigao iznad zemlje, u vazduhu provukao
loptu kroz noge i zakucao je u koš, kao kad po svojoj volji oblikuješ
figure od plastelina. Prosto. Jednostavno. Za njega da.
Trijumfuje u ovom nadmetanju i ostavlja veliku dilemu da li je
teže bilo izvesti taj potez ili je veći problem zapamtiti njegov naziv
(East Bay Funk Dunk)?
58
Onom ko je zapamtio imena tajlandskih kraljeva sigurno je lako.
Bio je mlad, lud, koliko lep neka žene kažu, ja ću reći da je bio
sjajan igrač.
odužio.
Mlađi fanovi su mu se divili, stariji poštovali, a ovim drugima se
Za postizanje poena potrebno je znanje, veština, ponekad i
sreća, u decembru 1994. i čudo + snaga ravna Schwarzeneggerovoj.
Kraljevi iz Sacramenta su rivali Wolvesima. Lopta „beži“ u aut,
JR trči za njom leđima okrenut košu, hvata je u letu i baca desnom
rukom ispod miške svoje leve ruke, kao kad starci pred kioskom
stavljaju kupljene novine i odlaze kući.
Potez decenije u NBA cirkusu! Ako, treba oduševiti mlađe. I
pokazati poštovanje prema starijima, makar simbolično.
Njih jeste poštovao, žene baš i nije. Tuđe bar.
Pošto Vukovi u to vreme nisu mogli uplašiti ni Crvenkapu a
kamoli protivnike, krivac je morao biti nađen.
Sem problema sa konzumacijom marihuane, zvezda Minnesote
je problem videla u sportskoj direktorki.
U vremenu ljudskih prava i feminizma, uz to još u liberalnim
SAD, napasti damu je bilo neoprostivo, pa je klub 1996. godine posle
129 odigranih utakmica i učinka od 18,8 postignutih poena osedlao
konja „jahaču“ i poslao ga u Portland.
U dresu Vukova nije menjao dlaku, u majici Trail Blazersa ćud.
Nastavio je odlično da igra u redovima tima iz Oregona.
59
Posle Nebeskog klizača Clydea Drexlera, koji je pre toga
lansiran među houstonske Rakete, Portland je dobio novu uzdanicu
sposobnu da „hoda kroz vazduh“.
Nije mi poznato da li je Isaiah prvo izgovorio ime rođenje majke
ili svog oca, dok je drugo ime koje je sišlo sa njegovih usana, ovoga
puta kad je postao čovek, bilo P.J. Carlesimo, prvi trener uz čije
savete je osetio čari pozitivnog ekipnog učinka u regular seasonu,
postsezoni takođe. Upoznao je i Saleta Đorđevića. Tokom igre i van
dvorane.
U svemu bio „naj“, ponekad najbolji, često najgori, a Blazersi
su imali sreće da im bude najbolji klupski strelac 1997/98 (19,7
poena), samo je losangelesko jezero u play offu drugu godinu
zaredom bilo preduboko i četa tadašnjeg coacha Mikea Dunleavyja
(Majk Danlivi) se udavila.
Još jednu sezonu se zadržao na zapadu Sjedinjenih Država, a
odlične igre (16,9 poena i 4,3 skoka po meču) „jahača“ su proizvele
u Pegaza, dobio je krila i odleteo među Jastrebove u Atlantu.
Leteo je još više, pogađao još bolje, a davao je doprinos klubu
i van parketa, pošto je kažnjavan zbog (zlo)upotrebe marihuane.
Izgleda da niije mogao bez nje. Navika je od ljubavi jača, tako bar
kaže naziv jedne pesme. Postoje i takve ljubavi, nažalost.
Sjajni košgeter, u slučaju Hawksa prvi strelac tima, nikako nije
mogao da ohladi vrelu glavu, sve dok je nije zaburio u Jezero.
Sudbina je htela, a možda i nije nego je morala, da umesto hlađenja
2001. kao deo Los Angeles Lakersa oseti čari šampionske euforije,
iako je izostao iz doigravanja.
60
Skromnih 7,6 poena po meču, ali prsten namenjen prvaku sve
utrostručuje, potom se odselio u Colorado i da bi dodatno pozlatio
Zlatno grumenje iz Denvera, a Nuggetse su postali preteški i nakon
10 utakmica i Rider je bez sirene označio kraj svoje karijere.
Zapisnički sto NBA istorije ubeležio je iza njegovog imena 563
utakmica u regularnom delu sezone, za njega magična cifra 16
ocrtala je broj poena, koliko je prosečno upisivao na svakom
susretu, čak i u play offu, skokovi i asistencije su samo dodatak. Kao
„začin C“ ili „vegeta“.
Završetak radnog veka na parketima značio je početak na
drugom „poslu“. Reprizu početka bolje reći.
„Sedma lična greška“ 2007. godine značila je diskvalifikaciju JRa
iz normalnog života, krivac je bio kokain, a da zlo bude veće
diskvalifikovan je iz srca i sećanja njemu bliskih ljudi, a istorija
košarke ga je poslala u „petu četvrtinu“, tamo gde igraju
zaboravljeni.
I pored svega, ne tuguj, jahaču! Možeš i kasom nazad među
upamćene…
61
Viševekovna engleska tradicija nalaže da se u poslepodnevnim
časovima pije čaj. Međutim, pošto se fudbalski običaji često kose sa
životnim, reprezentativci Gordog Albiona su u odlučujućoj utakmici
za plasman u drugi krug takmičenja na FIFA Svetskom kupu
(prvenstvu) 1998. u Francuskoj morali da degustiraju kolumbijsku
kafu.
Prve naznake da će im ovaj napitak prijati naciji i saigračima je
poslao Pol Skols.
Nadskočili su defanzivci kolumbijskog državnog tima Alana
Širera nadomak svog šesnaesterca, lopta se odbila par metara dalje
prema centru igrališta, i čim se podigla od zemlje mančesterski
„đavo“ je opalio po njoj, ali je došao do izražaja drugi slog prezimena
čuvara mreže Kolumbije, Mondragon je poput zmaja poleteo i
projektil upućen poluvisoko po sredini gola neutralisao odbijanjem
lopte u stranu.
Uprkos tome što se na semaforu menjalo samo vreme, ovim
šutem je čovek kog muči astma omogućio svom timu da lakše diše
u nastavku susreta.
Jesu Englezi lakše disali od tog trenutka, ali su im zato srca
mogla stradati ubrzo posle toga.
62
Viktorija Bekam ima lepe noge, a njen muž Dejvid precizne, pa
je sa desne napadačke strane uputio centaršut pred Mondragonovu
mrežu, lopta je preletela sve igrače, usamljen je na osam metara od
cilja ostao Grem Le So, međutim, umesto promene rezultata je
mogao promeniti prezime u Le - Le So, pošto je iz izgledne pozicije
neometan šutirao „iz prve“, a lopta je u niskom letu pored suprotne
stative otišla u gol - aut.
Iako u fudbalu promašaji završe kaznom, izabranici selektora
Glena Hodla nisu to doživeli na ovom meču, možda zato što su igrali
sa 12 igrača. Ili su Kolumbijci nastupali sa 10, kako se uzme.
Obično je taj igrač više sudija, u ovom slučaju je u pitanju bio
bek južnoameričkog predstavnika Luis Antonio Moreno.
Izbijenu loptu s polovine „lavova“ Moreno je, činilo se rutinski,
prihvatio, no, opustio se maštajući da u poslastičarnici u svom
rodnom Hamundiju gustira ćolado, Majkl Oven mu je oduzeo loptu
blizu aut - linije i opasnost po gol „kafeterosa“ se nazirala iz daleka.
Kad je sjajni napadač izborio poziciju za centaršut i ostvario taj
naum, ono što je nekoliko sekundi pre toga izgledalo kao moguća
opasnost, postalo je realna pretnja.
Lopta leti na šest metara od gola, Bermudes odbija glavom u
stranu, a Daren Anderton, uprkos tome što su ga neprekidno mučile
povrede, na mnogo veću muku stavlja Farida Mondragona, zaseca
loptu iskosa sa 10 metara i rezantnim udarcem je šalje pod samu
prečku u bliži ugao, tako da ni vratareve ruke, ni Sernine noge, koje
su pokušale da blokiraju šut klizećim startom, nisu mogle da polome
63
šiju londonskom „pevcu“ i Gordi Albion je došao u vođstvo u 20.
minutu igre.
Šef struke Južnoamerikanac Ernan Dario Gomes bio je ubeđen
da mu je Moreno u ekipi kao dar sa neba, a ispostavilo se da je“
poklon od Danajaca“.
Ubrzo po primljenom pogotku, Bekam i Anderton su ga
nasamarili, ispao je iz igre, vrsni „vezista“ je po dolasku do linije koja
označava kraj terena uputio loptu visoko na 3-4 metra, odbitak
završava u nogama Majkija Ovena i novinari su već zabeležili
uvećanje vođstva, zato što su u to vreme bile veće šanse da autor
ovog teksta smuva Melani Mel Si iz grupe Spajs grls nego da čigrasti
strelac ne realizuje ovakvu priliku.
Međutim, postoje izuzeci koji potvrđuju pravilo, pa je član
Liverpulovog navalnog reda loše podesio nišanske sprave i iz slične
pozicije iz koje je Anderton načeo Kolumbijce šutirao preko gola.
Uverili su se svi da postoje i milostivi Englezi, doduše za kratko.
Slobodan udarac sa 25 metara u 29. minutu izveo je Bekam,
„živi zid“ je ličio na Ande posle zemljotresa, svako je gledao svoja
posla, pa je zvezda Mančester Junajteda podigla loptu tik iznad
njihovih glava, ona je pred samim golom „propala“, završila u
desnom donjem uglu, a velikog verniku Mondragonu ni svi indijanski
bogovi ne bi pomogli da spreči sopstvenu kapitulaciju - 2:0 u korist
Engleske.
64
I nastavak utakmice protekao je u istom ritmu: Moreno kao
kondor bez krila, njegov drug na gol - liniji kao Brus Li, branio je
moguće i nemoguće, rukama i nogama.
Oven je dva puta izlazio „1 na 1“ sa čuvarem mreže libanskog
porekla, izgleda da je Englezu sve bilo sito, čak i golgeterske oči,
Skols i Širer su istu sudbinu doživeli u duelima sa Mondragonom,
mada su dva mata bila dovoljna da ostrvska družina izbori plasman
u eliminacionu fazu Mundijala.
Kolumbijci su pretvoreni u najukusniju prženu kafu koju su
„lavovi“ popili sa uživanjem.
Kao u reklami.
65
Dvanaest godina je prošlo od trenutka kad je Najdžel Spink u
finalu Kupa evropskih šampiona pravo s klupe utrčao u legendu,
donevši svojim odbranama Aston Vili titulu kontinentalnog prvaka
1982. godine, pa je u septembru 1994. dobio šansu da milanskom
Internacionaleu osim imena (Inter) skrati i učešće u Kupu UEFA,
svojevrsnoj preteči današnje Lige Evropa.
Za italijanski klub su, naravno, igrali i stranci, ali su oni na ovom
susretu više delovali kao starci, pa je čast i prednost iz prve
utakmice probao da odbrani domaći adut dvostrukog prvaka Evrope
u 20. veku.
Bergkamp je na kratkom rastojanju, 25 metara od Spinkovog
gola, odigrao pas ka Nikoli Bertiju, pravolinijski je Italijan bio
postavljen u odnosu na cilj, usledio je odličan udarac,ali su leve rašlje
sprečile „interniste“ da dobiju svog Svetog Nikolu. Lopta se odbila
na 10 metara, tamo se našao Darko Pančev, međutim, Kobra s
Vardara više nije nosila ubojitu košuljicu i u jedinom evropskom
meču na kom je bio starter, vodeći strelac „starog kontinenta“
1991. je zlatnu kopačku pretopio u promašaj time što je iz sve snage
loptu poslao visoko iznad gola.
Tim sa Apenina je i dalje čuvao preimućstvo iz uvodnog susreta
1. kola trećerazrednog takmičenja, a koliko je teška ona kletva
66
„dabogda imao pa nemao“ igrači iz grada mode su osetili pred kraj
prvog poluvremena.
„Irsku republikansku armiju“ u uniformi Vile činilo je više
igrača, dvojica su najhrabrije istupila iz stroja i usledio je juriš.
Stiv Staunton je blizu desne aut - linije namestio nišan, usledio
je centaršut na penaltik, pokušaj defanzivaca „nero-azura“ da
otklone opasnost nije uspešno okončan, lopta je pogodila u glavu
iznenađenog veteran Bergomija, srušila teoriju da „kad kosa osedi
čovek više vredi“. Pala je na par metara od mreže, na pravom mestu
se neometan našao Rej Hauton, reskim šutem poluvisoko u bliži
ugao savladao Đanluku Paljuku, pa je odlični čuvar mreže imao
razlog više da pomisli kako ga omaleni polušpic mrzi, jer ga je
nekoliko meseci pre toga savladao na Svetskom kupu (prvenstvu) u
Vođstvo koje to suštinski nije, dokaz da prednost ne mora uvek
biti plus, pošto je u tom trenutku ukupan skor izjednačen na 1:1.
Vila park se pretvorio u vilu strave za gostujući tim, pa ih je
sledeća situacija vredna pažnje dodatno uplašila.
Staunton je izveo korner tačno u visini gol - aut crte, na
odbijenu povratnu loptu na 12 metara je natrčao Kevin Ričardson,
snažan udarac blokirao je Bergomi, zatim ju je Endi Taunzend vratio
u srce Interovog šesnaesterca, na kraju je zavšila na desnoj ivici tog
prostora, naciljao je Staunton suprotni ugao, podigao loptu iznad
ostalih, no, Paljuka je umesto „Korsa“ zapevao „ Only when I sleep“
(Samo kad spavam), potvrdivši sjajnom paradom da je bio budan kad
je trebalo.
67
Setili su se fudbaleri Intera stiha iz narodne pesme „drumovi će
poželjet’ Turaka“, samo što su oni poželeli da pred očima vide ljute
rivale iz AC Milan, toliko im Englezi pojačani Ircima nisu dali mira,
ali fontana želja je u Rimu a ne u Birmingemu, pa su napadi domaćeg
sastava nastavljeni.
Svega 20 metara od svog gola su posle jednog ataka Vile uspeli
da iznesu loptu, Erl Baret se pokazao kao pravi grof u presecanju
tog napada „crno - plavih“, uposlio na desnoj strani kaznenog
prostora Gaja Vitingema, ovaj je momački, mangupski potkopao
loptu, u gradu poznatom kao „svetska radionica“ kao da su
proizvodili i prečke, ovoga puta je šut završio na onoj koja je
pripadala italijanskom predstavniku. Lopta se odbila na sedam
metara, Hautonu je meta bila široka kao Atlanski okean, ali su mu
vidici zbog šuta u padu bili suženi na nivo Irskog mora, „rezervista“
Fontolan mu je spustio sidro, tako da je rezultat ostao nepromenjen.
Ni mirna Bačka, ni mirna Bosna već su mreže bile mirne do
kraja utakmice, tako da je usledilo „krečenje“, jer pobednika nije
bilo računajući zbir golova u dva meča.
Bia je „bija“ precizan za Inter u uvodnoj rundi, Geri Parker
srećan jer je Paljuka, rekorder po broju odbranjenih jedanaesteraca
u Seriji A, umalo zaustavio njegov prizeman šut u desni donji ugao.
Bergkamp se više plaši aviona nego penala, pa je slomio krila
Spinku, a navijačima Vile srce pogodivši gornji ugao, dok je Staunton
snažno svojom levicom pocepao mrežu kao prastaro Armani odelo
iz milanskog butika.
68
U 3. seriji je Seno obavio vršidbu na pravi način, a Taunzend se
umesto dateline s četiri lista uzdao u preciznost, tako je Paljuka bio
kratak iako je potrefio stranu.
Fontolanu statističari upisuju PAT, na njegovu nesreću nije bio
u pitanju američki fudbal, a on je šutirao jardima iznad prečke, da bi
Vitingem omogućio bivšem „kecu“ Sampdorije iz Đenove da isplovi
koji metar ispred svoje linije i lagano odbrani udarac upućen
poluvisoko u levi ugao.
Na red je došao najbolji strelac gostiju sredinom devedesetih
Urugvajac Ruben Sosa.
Šutirao je snažno, visoko ali je umesto njega i Montevidea, Bog
video Spinka, umesto striže ovaca fudbaler iz zemlje životinja s
runom je „ošišao“ donji deo prečke, što je značilo da je sledeći
izvođač potencijalni kralj penal - serije.
Vladar je već bio izabran, ako ne po krvi, po prezimenu sigurno,
a to je bilo dovoljno da Fil King sigurno šutira u levi, dok Paljuka
odlazi u suprotni ugao, gosti kući, Aston Vila u drugo kolo Kupa
UEFA.
Spink je po drugi put postao legenda, King je postao kralj
birmingemskih „lavova“, Inter je pretvoren u tigra od papira.
Tipično fudbalski.
69
Nikad nisam verovao u horoskop, u numerologiju još manje,
ali u vezu imena ljudi i njihovih sudbina ću, hteo ne hteo, izgleda
morati da poverujem. Jer, nisu tek tako Nikole veliki umovi.
Setimo se samo Kopernika, Tesle i ne moramo da se sećamo,
on svakodnevno nalazi mesto na našim usnama - dovoljno je videti
avion koji se kreće ka Surčinu i njegovo ime nam pada na pamet, a
uz nas je i kad zavučemo ruku u džep tražeći novac.
Onda zastanem i razmislim: a šta je sa onima koji nose ime Roj?
Odgovor se zna - imaju „zlatne“ ruke!
Emerson nekad za tenis, Medvedev za pisanje istorije i,
oprostiće mi oni koje sam zaboravio, Roj Kampanela za bejzbol.
Za razliku od čuvenih likova iz jugoslovenske TV serije
„Muzikanti“, Kampiju su ostali strani kontrabas, violina, harmonika,
pa je „svirao“ palicu.
Roditeljske ljubavi mu nije falilo, rodni grad, Filadelfija, podarila
mu je „bratsku“ ljubav, ali je zato rasna izostala.
Nisu mu verovali jer je po ocu poreklom bio Italijan, kao da su
svi Italijani likovi iz Kopolinih filmova - mafijaši. Mrzeli su ga i zbog
70
boje kože, jer ko je u vremenu rasne segregacije voleo išta crno, pa
i samog čoveka? Nije mogao da bira majku, bila je Afroamerikanka.
vreme.
Patio je. I platio zbog toga. Tako je to kad se rodiš u pogrešno
Trpeo je „udarce“ rasističkog prezira, a uzvraćao pesnicama.
Kasnije se dohvatio palice s tim što je, na sreću, njima razbijao lopte
a ne tuđe glave.
Počeo je kao srednjoškolski atletičar, potom kao bejzbol igrač.
Trčao je dok mu život nije rekao „stop!“.
Sport često nametne svoja pravila ili ih „uveze“, a Roju je zapalo
da mu početak bejzbolaške karijere bude po majčinskoj liniji, tako
da je 1937. godine zaigrao u crnačkoj ligi (Negro liga). Reafirmacija
matrijarhata na pogrešan način, šta drugo reći.
Posle pet godina je, umesto kaktusa, „zalivao“ tribine houm
ranovima u meksičkom šampionatu.
Vrsni kečer je polako hvatao slavu.
Srećom po njega, po sport kojim se bavio još više, „Trampov
zid“ u to vreme nije postojao i posle dve sezone je mahnuo
sombrerom vrativši se u SAD. Prvo u nižerazredni bejzbol, potom
u vrhunski.
Zid rasizma je ipak i dalje stajao pred njim, a onaj koji deli
nebelce od najjače bejzbol lige u istoriji (MLB) bio je čvrst, visok,
neprelazan sve dok ga nije „srušio“ Džeki Robinson dolaskom u
Bruklin Dodžerse. Tog trenutka su tamnoputi ili mešanci osvojili
71
„prvu bazu“, da bi Kampanela 1948. upisao RBI, pristupivši
Njujorčanima, pa su vrata Glavne bejzbol lige bila otvorena.
Nasuprot njima, hotelske dveri su ostale črvsto zatvorene, kao
da je pred njima stajao neki presretač, da ne kažem šortstop, i
govorio: „zabranjen ulaz crnima i mulatima!“
Iz tog razloga postoje prijatelji, sabraća, tako da je Kampi osim
„zanata“ i klupske uniforme sa Džekijem Robinsonom delio i dom.
Teško da se taj dom mogao zvati slatkim, a to su nadoknadili
deljenjem slave na terenu. Kampanela već 1949. igra na meču Svih
zvezda MLB-a.
Pevale su njegove palice kao da su na festivalu u San Remu,
pucali su mikrofoni radio - komentatora, Kampi je osvajao nagradu
za nagradom, zvanje za zvanjem: najbolji igrač Nacionalne lige tri
puta, najviše RBI u sezoni, ol-star učešća, da bi „maestro“ odsvirao
marš poraza Jenkisima u borbi za titulu šampiona 1955. Njih je
„poslao kući“, sebe u istoriju jer je proglašen najkorisnijim igračem
finalne serije.
Majstorski je hvatao lopte, udarao ih, samo što utakmice imaju
i svoj kraj, a kad se to desi - život van igrališta upiše zastrašujući
udarac.
Hvatao se led oko srca navijačima rivala Dodžersa kad se Kampi
hvatao za palicu, klizali su se sve do poraza, a onda je taj prokleti
led trasirao Roju put u svlačionicu. Zauvek.
72
Kao što je on zavodio žene, pa su ga ostavljale (ili je on njih, da
ne grešim dušu), tako je led na putu u januaru 1958. „zaveo“ Rojev
automobil, stub ga „poljubio“ i jedna blistava karijera je završena.
Ruke su, istina, ponovo mogle da grle, ostalo je nešto od
grljenja žena i palica, ali ostatak tela je Kampaneli pokazao strajk -
aut.
Primljen je u Kuću slavnih 1958. godine.
Realno, bio je akter jednog života, a kažu da je živeo u dva.
Tako piše u knjizi o njemu.
Gledao je i kako Džeki Robinson udara lopte, svi znaju, mada
su ga ipak za to pitali u jednoj pesmi.
Njemu u čast je snimljen film „Dobro je biti živ“. Biti živ je
jedino važno!
Isporučivao je lopte na tribine, ne kao poklone, već one koje
su donosile trijumfe njegovoj ekipi. Uzvraćeno mu je. Pisma su od
2006. godine isporučivana sa poštanskom markom na kojoj je stajao
njegov lik.
Kampi to nije video. Zatvorio je oči 1993. godine i više kapke
pomerao nije.
Pa, ipak, i tako dan-danas gleda u legendu.
73
Može čovek slučajno postati milioner (ako dobije „sedmicu“
na lotou), moguće je slučajno zavesti miss sveta (to je već malo
teže), biti krunisan za kralja (još teže),ali je zato u istoriji NBA ostalo
zabeleženo da je igrač slučajno postao šampion.
Gledajući karijeru Charlesa Jonesa, najpre bi se mogao izvući
zaključak da je ovaj košarkaš rodom iz železničke naseobine
Mcgehee tokom svoje karijere najčešće išao pogrešnim kolosekom,
pa su merne stanice najjače svetske lige u njegovom slučaju gotovo
redovno pokazivale da je sezone završavao sa više načinjenih
prekršaja nego postignutih poena (!?!), mada je u leto 1995. godine
došlo do nekog „kvara“ na kalkulatorima i popularni Gadget ostaje
zauvek „zabagovan“ u istoriji lige i Houston Rocketsa kao deo
šampionske postave.
Iako je rođen trećeg a ne 1. aprila 1957. godine, C.J. se kao od
šale prošetao NCAA parketima, tako da je u drugoj polovini
sedamdesetih godina prošlog veka, nakon odsluženja košarkaškog
roka, i to veoma uspešnog, u univerzitetskoj ekipi Albany Stata
(double - double učinak), doživeo svoj arizonski san izborom u
redove Phoenix Sunsa kao 165. pick na draftu 1979. godine.
74
Međutim, da se od snova ne može živeti, čak i ako su oni slatki,
osetio je na svojoj koži, pa je na javi umesto svetske pozornice
nastupio na kontinentalnoj, jer je njegovo radno mesto postala CBA.
Umesto da mu neodlazak u redove Sunca, ili nekog drugog
kluba člana najvećeg „cirkusa pod obručima“, blokira mozak, to se
desilo njegovim rivalima u okviru takmičenja pod okriljem
Continental basketball associationa, jer im se Gadget činio kao
železnička rampa, u stvari ih je on svojim „rampama“ pod košem
gazio kao brzi voz.
Pošto je ljubav namenjena čak i zaboravljenima i otpisanima,
posle trostrukog naslova najboljeg blokera CBA, Jonesa je 1983.
„grad bratske ljubavi“, Philadelphia, zagrlila i šapnula mu magični
broj - 76.
U životu ono „ali“ prečesto sreću pokvari, C.J. je pogrešno
zaključio da i u NBA postoji pravilo „jedan za jedan“, a to
matematika strogo kažnjava. Jedna utakmica, jedan postignuti poen
u sezoni, isto toliko skrivljenih „penala“ stavili su mu do znanja da
je Philadelphija namenjena Tomu Hanksu a ne njemu. Košarka je
suviše surova da bi trpela glumce.
Naredne sezone je uz nastup za nižerazredni Bay State
Bombardiers, u Chicagu, vetrovitom gradu, probao da provetri
karijeru, no nije imao dovoljno oštre rogove i klub je napustio posle
svega tri nastupa, na svu sreću sa više postignutih poena nego
načinjenih ličnih grešaka (8-6).
75
Zapucao je u glavni grad SAD, mada je prošao i casting van
NBA, u redovima Tampa Baya, u D.C-ju je bilo municije koja mu je
više odgovarala.
Zaista su Washington Bulletsi od druge polovine osamdesetih
precizno pucali tokom regularnog dela sezone, ali im je barut
redovno bivao mokar čim bi na meti stajao natpis „play off“.
Kad je Jones ispucao sve metke, brojke su posle devet sezona
u dresu Washingtona pokazivale prosek od 4,8 poena i 5,3 ličnih
grešaka po utakmici u ligi, a ništa bolje nije bilo ni u doigravanju.
Očigledno je bilo da mu je potreban generalni remont, a pravo
mesto za to je „grad automobila“ - Detroit. Pravo mesto za nekog
drugog, treba li naglašavati?
Ispravnih delova za pokretanje Gadgetove mašine ni u
Michiganu nije bilo, u 42 nastupa za Pistonse zabeležio je 91 poen i
136 prekršaja.
Kad je izgledalo da je dotakao duplo dno, ispostavilo se da je
na kraju njegove provalije parkirana raketa. I to ne bilo kakva, već
ona na najjači, šampionski pogon.
Uprkos svemu su Rakete letele nezaustavljivo, u finalu 1995.
Magični iz Orlanda su spakovani u kutiju bez otvora (4:0),
mađioničar Shaquille O’Neal bespomoćan, pa je i Jones, uprkos
tome što je izostao njegov igrački potpis na titulu, „venčan“ sa
istorijom NBA, jer je prsten namenjen šampionima zablistao na
njegovoj šaci.
76
Poput lošeg mladoženje i nevernog muža je i u naredne tri
sezone bio „bludnik“, da bi se NBA liga konačno odlučila na razvod
od njega 1998. godine, jer je 2079 prevara pravila u poređenju sa
1826 poljubaca (poena) bilo za nevericu.
Šta reći a suzu ne pustiti?
77
Kunc.
A, znamo! Kakav je to napadač bio.
Dosta!!! Pojma vi nemate! U stroj pa da vam ispričam priču o
junaku, a potom svi Milkićeve romane o Košarama u šake. Nemoj
neko da ih nije pročitao!
Beše taj Švaba Štefan Kunc zaista paklen igrač. Kako je samo
carev glasnik (Kajzerslautern) vikao u znak radosti posle njegovih
golova. Bilo ih je. A tek u dresu reprezentacije - ma švarcvaldske
šume su se tresle od radosti.
Bio je i neki švajcarski fudbaler Kunc, golman ili već šta je bio,
mada je o njemu znao više moj deda, ja ga ne pamtim.
Postojao je verovatno još neki Kunc koji je jurio loptu u
kopačkama, ko će ga znati, velik je ovaj svet, ali mi što smo imali
Kunca, taj čovek, ma kakav čovek - dečak je vredeo više od svih
nabrojanih i neprobojanih zajedno!
Ne znam kako, ni zašto, odrasli smo iste godine nadomak dve
različite reke, udaljeni jedan od drugog dovoljno da se nikad nismo
upoznali.
78
To što on mene nije poznavao nije bitno, a što ja njega ne
upoznah... E, živote.
Ta naša sremska ravnica izgleda dosadno. Gledaš atar a kraj mu
se ne vidi, kao kad si na moru, pa probaš da uočiš završetak i sve
ostane na pokušaju.
Al’ kad suncokret poraste, zašareni se, sve žuto-crno, imaš
osećaj da usred Montevidea gledaš utakmicu Penjarola, mada je
Milenko više voleo svoj LSK iz Laćarka.
Bili smo mali i ne sećamo se koliko je veliki bio Dinosaurus iz
Hamburga (HSV) kad je gazio početkom osamdesetih do evropske
krune.
Nismo dovoljno porasli da bismo upamtili ni kako je zlatokosa
(Aston) Vila plela svoje kike na putu do fudbalskog trona „starog
kontinenta“, niti kako je Liverpul sam koračao do „srebrne amfore“
tih godina.
Koju godinu kasnije smo ustali iz peska, ruke su ojačale, mada
ja i danas imam samo jednu i po ruku, pa smo se dohvatili Paninijevih
sličica sa likovima igrača.
Nije prošlo mnogo a već smo proklinjali „Piksijevu prečku“,
koja se zatresla poput nekog argentinskog pruta u Firenci 1990.
godine, da bi se vrlo brzo umesto pruta i prečki u zemlji našeg
rođenja ljudi tresli od ratnih strahota i zujanja projektila.
Za to vreme je Štefan Kunc, a i ostali Kunci, tresao mreže. Šta
ćete, lako je Nemcima, oni za rat ne znaju od 1945. godine. Ili znaju
a nama nisu rekli?
79
Taj igrač je 1996. na Evropskom prvenstvu zaljuljao „kolevku“
fudbala. Englezi su mu se poklonili nasred Vemblija jer ih je uništio
u polufinalu. Elf „elfa“, šta drugo reći.
Mi smo za to vreme učili šta je život. Učili smo i kako se živi
jer smo odrastali u sankcijama, ratnom okruženju. A voleli smo
život.
Međutim, život nas baš i nije obožavao. Bar ne uvek.
Negde u daljini smo čuli da se „tamo na Kosovu“, Metohiju niko
nije spominjao, gadno puca. Za Košare (još uvek) nismo čuli.
Pozivi za odlazak u Vojsku Jugoslavije su stizali, a ono šator do
šatora kad se regrut ispraća, kao na vašaru u našoj Rumi. To vam je
tamo gde su sremski Srbi 1918. Kraljevini Srbiji rekli „da“.
Kako su se naši preci tad zakleli matici, tako se i MIlenko Božić
zakleo otadžbini 80 godina posle njih.
Zakleo se i svom saborcu Darku Bjelobrku da će biti braća dok
ih smrt ne rastavi.
I dođe ta smrt, prokleta bila, i uze ih obojicu na Košarama istog
dana ratne 1999. godine.
A naš Srem je i dalje kićen kao nekad. I dalje konji vrani vuku
fijakere, pa će valjda jedan nebeski i po našeg Kunca otići. Da ga
doveze do njegove Mitrovice i da još jednom pogleda preko Save, u
Mačvu, baci kamenčić i priseti se kako ga je neka Mačvanka ujela za
srce, pruži joj oproštaj a onda da se vrati u legendu. Tamo gde mu
je i mesto.
80
Pamtimo te, Kunc! Odmarširao si u neku novu jedinicu i dalje
se ne povlačiš, jer je iza tebe i tvoje sabraće Srbija.
Idem ja sad, a ti mirno spavaj.
81
Popeti se na fudbalski Olimp!
Tako je glasila zapovest Liverpulovog menadžera Rafaela
Beniteza upućena igračima u crvenoj opremi pred odlučujuću
utakmicu za plasman u prvu eliminacionu rundu UEFA Lige šampiona
2004/2005.
Antičke Olimpijske igre su već bile davna, pradavna prošlost,
ali je pobednički duh ostao da živi kroz ime kluba iz atinskog
predgrađa na obali mora - Olimpijakos, poznat po nadimku Legenda,
a Pirejci su uspešno plovili kroz 13. izdanje elitnog takmičenja u
fudbalskoj Evropi. Tri boda prednosti nad rivalom iz Engleske, plus
minimalna pobeda u prvoj utakmici, plus jedan Rivaldo u postavi,
plus premije, plus trinaestogodišnjica osvajanja Interkontinentalnog
kupa bratskog kluba (Crvena zvezda). Ko zna koliko pluseva za grčki
tim, samo što je i jedan minus na kontu slabijeg dovoljan da se veliki
razlikuju od najvećih.
Fantom za volanom, brzi voz na terenu. Milana Baroš je mogao
biti zaustavljen samo prekršajem, Ćabi Alonso je centrirao posle tog
prekida sa desne strane, Stiven Džerard je okrenut leđima sa 13
metara loptu petom poslao ka daljem uglu Nikopolidisovog gola, ali
je stativa druga galaksija, pa je potonji član Galaksija iz LA lansiran
u svet očajnih, pošto ga je direk naterao da se uhvati za glavu.
Početni rezultat je ostao na snazi.
82
Resife je grad s najvećom stopom ubistava u Brazilu, a čovek
rođen u toj naseobini - Rivaldo Vitor Borba Fereira - „ubijao“ je na
terenu.
Kao kroz pesak Kopakabane vukao je loptu s polovine svoje
ekipe, nosio je na leđima Ćabija Alonsa, naterao Džejmija Karagera
da bez efekta oguli zadnji deo svog tela, sve dok ga nije na 22 metara
od gola domaćih sačekao učesnik maratonskih trka Sami Hipija,
džudo startom mu onemogućivši da istrči počasni krug.
Kad već nije mogao počasni, pobednički jeste.
Da bi završio kao ikona video igre „FIFA 19“, najbolji igrač sveta
iz 1999. je morao iznova postati junak i u realnom životu, a to je
učinio pogotkom iz slobodnog udarca.
Šutirao je sa sredine u visini glave igrača u živom zidu, Antonio
Nunjez se izdvojio iz vrste, a početni rezultat „razveo“ od semafora.
Lopta se odbila od zemlje na metar udaljenosti od čuvara mreže
Redsa Krisa Kirklenda i odsela u mreži za 0:1 u 27. minutu igre.
Enfld je, umesto drevne Olimpije, postao svetilište za crvenobele,
samo ih je sat vremena igre delilo od prolaska među 16
izabranih bogova evropskog klupskog fudbala pre deceniju i po.
No, jedan čas je večnost kad naspram sebe imaš (tada)
četvorostrukog prvaka Starog kontinenta.
Rafa Benitez je dobar poznavalac istorije, geografije isto tako.
Očigledno.
Zna gde je ostrvo Reinion, čuo je i za Rožea Milu.
83
Kamerunac je pravo niotkuda iz te zabiti zakoračio na tlo
Apenina i postao zvezda Svetskog kupa
(prvenstva) 1990. godine, a pošto svaki veliki igrač ima
naslednika - što bi on bio izuzetak?
Hari Kjuel je iz „zemlje kengura“, cilj u fudbalu je napuniti
protivničku mrežu, pa je zato umesto u torbi njegovo umeće bilo u
brzini. Gepardovski je u 2. minutu nastavka protutnjao po levoj
strani pored defanzivaca Legende, zakoračio je par metara u
šesnaesterac, uputio pas po zemlji, a Francuz Floran Sinama-Pongol
naterao ljubitelje fudbala da na mapi sveta pronađu gradić Sen Pjer
na Reinionu i zapitaju se kakva se magija „igre miliona“ u njemu krije.
Liverpul-Olimpijakos 1:1.
Pristalice gostiju su se uplašile, sve je ličilo na Peloponeski rat
na travnatom bojištu, a zna se kako su Atinjani prošli u onom prvom
pre nove ere.
U sportu, kao i u životu, često treba imati čelične nerve, a u
fudbalu i gvozdenu nogu, zato su Crveni iz Mersisajda u svojim
redovima imali Nila Melora, mladića rodom iz „grada čelika“ -
Šefilda.
Sinama-Pongol je izborio slobodan udarac na 30 metara od gola
ekipe iz Pireja, Ćabi Alonso centrirao, strahovita gužva, lopte se
dokopao najbolji igrač U-17 Mundijala 2001, krenuo je kao kazaljka
na satu unutar kaznenog prostora, kad je kucnuo pravi čas centrirao
je na dalju stativu, Nikopolidis kao hobotnica spasava svoju mrežu
posle udarca glavom Nunjesa, ali je Melor, enfildovsko dete, na
84
pravom mestu i sa 3 metra u padu „žigoše“ rezultat 2:1 u korist
Liverpula 10 minuta pre kraja susreta.
Dete je kalilo prednost, kad su Grci bili istopljeni, čekalo ih je
najgore - konačno hlađenje, a za to je bio zaslužan „otac“ ekipe
Stiven Džerard.
Uprkos problemima s povredom tokom sezone, protestant koji
je pohađao rimokatoličku gimnaziju je u fudbalsku igru uveo dogmu
koja glasi - gol iz daljine.
Centaršut s leve strane prema Nilu Meloru, 22-godišnjak vraća
glavom sa 14 metara loptu unazad, a kapiten i velikan Liverpula sa
šest metara dalje seče loptu drop-kikom, šalje je nisko u sam levi
ugao, svoju družinu u dalji tok takmičenja, a Olimpijakos na pletenje
novog lovorovog venca, jer je postojeći tog trenutka osušen - 3:1,
minut 86.
Tačno da su svi grčki bogovi sišli na zemlju, obuli kopačke i
krenuli ka preokretu, našli bi se neki rimski koji bi im rekli - „dalje
nećeš moći!“, tako da je sve bilo gotovo.
Ostalo je istorija.
Kad vam kažem.
85
Evropska Liga šampiona je pakleno teško takmičenje,
potrebno je mnogo znanja i kvaliteta da bi se kroz nju vozilo pravo,
pa su voljom sudbine, još više veštine, u drugoj grupnoj fazi
2002/2003. koplja u Torinu ukrstili italijanski „šoferi“ i engleski „
crveni đavoli“ - Juventus i Mančester Junajted.
Stara dama je u svojim redovima imala čoveka džentlmenske
tehnike Maura Kamoranezija, a on je dokazivao svoje manire i
odličnim centaršutevima.
Korner s desne strane je bio ispit gospodstva za rođenog
Argentinca, gostujuća odbrana je izbila loptu na ivicu šesnaesterca,
popularni Češki top, Pavel Nedvjed, sa 15 metara je slabo trznuo
volej, lopta je pogodila na 10 metara od mreže Fabijana Barteza Ćira
Feraru, međutim, ni Napolitanac nije doprineo tome da se oslade
pristalice Juventusa - sprečila ga je stativa, mada je domaći tim
izborio novi udarac iz ugla.
Umesto da se uplaše navijači engleskog predstavnika, naježili su
se ono kojima su na srcu crno-bele boje, a kako i ne bi kad su na
njihove pulene jurnuli Ubica dečjeg lica i Mala veštica.
Izbačenu loptu iz kaznenog prostora Junajteda Dejvid Bekam je
kao daljinskim upravljačem poslao duboko na „italijansku“ polovinu
terena pravo u noge Oleu-Gunaru Solšeru, severnjak je ‘ladno s leve
strane igrališta prebacio na suprotnu stranu momku iz toplijih
86
krajeva, Argentincu Huanu-Sebastijanu Veronu, Veštica lagano bez
metle čisti u duelu Zambrotu, odigrava po zemlji na šest metara od
Bufonovog gola do Rajana Gigsa, pa je Velšanin osim prezimena
(Vilson) laganim prizemnim šutem promenio i rezultat na ovoj
utakmici - 15. minut, 0:1.
Kamoranezi je Argentinu nosio u duši, Italiju u srcu, dok je
veštinu čuvao u stopalu.
Odličan centaršut završio je na „petercu“ Mančester Junajteda,
Trezege je žestoko opalio loptu čelom, ali je ishod bio takav da je
mogao promeniti prezime u Trese-se, jer je umesto samopouzdanja
„đavola“ uzdrmao prečku njihovog gola.
Antonio Konte po sopstvenom priznanju ima divnu ženu,
ćerku, verovatno i psa, međutim, da bi za tresao mrežu Fabijana
Barteza bila mu je potrebna i sreća koju nije našao, tako da je lopta
upućena od strane Kamoranezija iz kornera zavšila na njegovoj glavi
na sedam metara. Na glavi jeste, u mreži nije, otišla je iznad prečke.
Četa sa Old Traforda je pristisla kočnicu, dok je suprotni tabor
dodao gas.
Akcija po levoj strani Nedvjeda i Di Vaja, Italijan je na 20 metara
od gola francuskog internacionalca ostavio samog Kamoranezija
asistencijom po zemlji iza leđa defanzivaca tima Aleksa Fergusona,
ovaj je povukao loptu do osmog metara, šutirao je poluvisoko
omogućivši Bartezu da pokaže bivšoj partnerki Lindi Evanđelisti da
je verniji klubu nego njoj. Rezultat je ostao nepromenjen.
87
Torinezi su preforsirali svoj motor, a u redovima Mančester
Junajteda raspoložen je bio majstor Rajan Gigs, umesto u
mehaničarski kanal na popravku, survao je italijanska kola nizbrdo.
U 41. minutu je na centru igrališta presekao Konteov pas prema
Tiramu, jurnuo levom stranom, potom se stuštio dijagonalno,
Feraru je slomio kao napolitanku bez punjenja, unutar „kaznenih 11“
ga je sačekao Urugvajac Montero začuđen kao da vidi stado ovaca u
izlogu radnje u Montevideu, i Rajan je nonšalantno zasekao loptu i
sa 13 metara je poslao po zemlji u suprotan ugao nemoćnog Bufona
- 0:2.
Toliko su daleko od povoljnog rezultata bili „crno-beli“, da se
i Anjeli lično našao na terenu u dresu i kopačkama - ne bi im mogao
pomoći!
igre.
Dokaz za ovakvu tvrdnju predočen je gledaocima u 63. minutu
Geri Nevil je malo iskosa s desne strane u blizini oivičenog
prostora pred golom Junajteda visoko poslao loptu pred Bufonova
vrata, usamljeni Igor Tudor kao da je usred Alpa bio ošamućen
suncem sa Splitske rive, lopta se odbila od njega u stativu, Bufon je
zaplivao, a Rud fan Nistelroj procvetao kao prava holandska lala i s
2-3 metra zatresao nebranjenu mrežu za velikih 3:0 u korist
engleskog predstavnika.
Juventus u ranama, Junajted u veselju.
Ubod mančesterskih „ crvenih đavola“ bio je smrtonosan za
„staru damu“.
88
Surovo!
89
Krempite, šampite, žerbo kocke, štrudle s makom… Sve, sve,
ali karamele su zakon! Fudbalske posebno, a najpre one proizvedene
u „plavom“ delu Liverpula.
Da bi navijači Evertona uživali u aromi karamela, čelnici kluba s
Gudison parka su u leto 1995. iz Mančester Junajteda doveli ruskog
„tehnologa“, a on im je uzvratio na pravi način.
Zbog Andreja Kančelskisa, ruskog internacionalca delimično
litvanskih korena, Liverpul je na utakmici gradskih rivala odigranoj
pre 25 godina u okviru engleske Premijer lige ostao bez bodova, a
nešto ranije je, zbog odbijanja da omogući odlazak iz kluba vihornom
polušpicu, tadašnji čelnik Mančester Junajteda Martin Edvards umalo
ostao bez glave, pošto se našao na meti mafijaša iz najveće države
na planeti.
Pre nego što će dotadašnji „crveni đavo“ isporučiti svoje
paklene proizvode „crvenima“, mašinu koja obezbeđuje trijumf
uključio je njegov saigrač Grem Stjuart.
Prodirao je po levoj strani ka golu Dejvida Džejmsa, zakoračio
je par metara u kazneni prostor i kad se spremao da uputi šut Mark
Rajt i Džon Skejls su okrenuli leđa, no nisu dobili „25 po turu“, jer
je polušpic u plavoj opremi gađao suprotan ugao, a lopta se od rašlji
odbila u telo čuvara mreže domaćih i završila van igrališta.
90
Roj Evans, prvi trener družine sa Enfilda, već je bio sed, u tim
trenucima umalo i kosa da mu opadne koliko se štrecnuo.
Srećom po njega i njegove izabranike promene rezultata nije
bilo, prvi deo igre okončan je bez pogodaka.
Ono što neki nazivaju sudbinom, drugi božjom voljom, u
svakom slučaju neizbežnim, dogodilo se nakon 7-8 minuta igre u
drugom poluvremenu, pa je Evans doživeo još gore, mogao je samo
da čupa kosu.
Evertonovi igrači su na svojoj polovini terena presekli
dodavanje Džona Barnsa, Kančelskis je nezadrživo krenuo u
protivnapad, odigrao na desnu stranu prema usamljenom Polu
Rajdautu, tako da je mirisalo na početak „karamelizacije“.
Strelac gola vrednog trofeja u FA kupu nekoliko meseci ranije,
došao je u visinu protivničkog šesnaesterca, namestio se i
maestralno centrirao, lopta je pred golom domaćeg tima preskočila
Rajta, a Kančelskis kao da je rođen u Černobilju a ne u nekadašnjem
Kirovogradu, ozračio je prostor oko sebe i pošto nigde nikog oko
njega nije bilo - visoko je skočio i sa devet metara glavom pogodio
unutrašnji deo bliže, leve stative, a lopta se vođena jakim felšom
odbila u mrežu (a gde bi drugo?) za vođstvo Evertona od 1:0.
Sloj slatkiša namenjenog pristalicama manje slavnog kluba u
grofoviji Mersisajd u tom trenutku je bio
Opet su se odlično branili „plavi“, presekli su napad rivala na
svojoj polovini, Šveđanin Anders Limpar se od leve aut - linije lako
probijao ka protivničkom golu, munjevito je osvojio dobar deo
91
prostora na protivničkoj polovini, uposlio je na desnoj strani
ponovo usamljenog Kančelskisa, a Ševčenkov imenjak, takođe rođen
u Ukrajini, ulazi u opasnu zonu, podiže loptu malo iznad zemlje,
gađajući bliži ugao sa 13 metara, a Džejms bez odlika svog imenjaka
Bastera Daglasa, u maniru lošijeg hvatača u američkom fudbalu
neuspešno pokušava da je ukroti i ona prelazi preko gol - linije. Od
tog trenutka Everton je udvostručio prednost.
Polako ali sigurno je Enfild iz crvene mutirao u plavu boju.
Ako autor ove priče nije previše ostario pa gubi osećaj za
vreme, u godini kad se prvi put čuo reporterski glas Aleksandra
Stojanovića, svima znanog kao kao Aca Informacija, začuo se i huk
Liverpulovog „kopa“, a zna se šta to nagoveštava, samo što se sve
desilo prekasno za njih.
Skejls je centrirao sa desne strane, ispred gola na čijoj crti je
stajao Nevil Sauthol se stvorila gužva kao u trofejnoj sali domaćih,
odbijenu loptu je Stiv Mekmanaman sa 15 metara pokušao da pošalje
na njeno mesto, novi odbitak dočekao je Robi Fauler i kroz šumu
nogu nesuđenom poštaru isporučio nezaustavljivi projektil po zemlji
u suprotan ugao i velški čuvar mreže, bivši radnik gradske čistoće,
mogao je samo da izvadi loptu iz svoje „kante“.
Na minut pre kraja susreta na semaforu piše 1:2. Umesto da
poleti ka izjednačenju, Evansova četa umalo da još jednom aterira.
Niz međusobnih dodavanja igrača Evertona rezultirao je viškom
njegovih fudbalera na 35 metara od Džejmsove mreže, Kančelskis i
Stjuart naspram usamljenog Rajta, Andrej prebacuje loptu preko
Marka i saigraču otvara put ka upisivanju u listu strelaca.
92
Međutim, Stjuart u ovoj situaciji reaguje poput stjuardese, iako
„oči u oči“ sa velikim mangupom tog vremena, šutira suviše nežno
sa 14-15 metara pravo u suparnika i šansa odlazi u nepovrat, bez
posledica po ekipu menadžera Džoa Rojla.
I bez „overe“ Everton se osladio na terenu velikog takmaca.
Miris karamela širio se gradom.
93
Tanka je linija između vrha i dna, još tanja razdvaja junake i
tragičare, u sportu posebno. Ni basket nije izuzetak.
Košarkaški vetrovi su u Chicagu često bili uraganski, a pre nego
što su Bullsi NBA izboli šampionskim rogovima, povetarac života je
1968. godine na svet doneo Nicka Andersona .
Dok je Jerry Sloan još kao igrač u „gradu vetrova“ učio taktove
jazza, kojima je kasnije sa klupe u Utahi uveseljavao mormone, a Phil
Jackson u redovima Knicksa i Netsa čekao da mu očvrsnu brkovi
nedodirljivi svim trenerskim rivalima tokom poslednje decenije 20.
veka, Anderson je rastao uraganskom brzinom, sve dok nije
dostigao visinu dovoljnu da završi pod srednjoškolskim obručima, a
kasnije obuče dres univerzitetske ekipe Illinois.
U drugoj sezoni, 1988/89, umalo da njegovo ime i opremu iz
Assambly Halla preseli u NCAA Hall of fame, ali su u polufinalu Final
foura momci iz Michigana, kao pravi predstavnici „automobilske
savezne države“, prebrzo vozili kroz utakmicu, na kraju čak i
parkirali trofej u svoju garažu, a Andersonovih 17 poena i 7 skokova
na tom meču nisu bili dovoljni za bolji plasman. Sve je otišlo uz vetar.
Za college ekipu Illinoisa da, za Nicka ne. Njegovo ime se našlo
u idealnom timu Big Ten konferencije.
94
Baš te 1989. godine magija se sa Floride ušunjala na parkete
„najvećeg košarkaškog cirkusa“. Opčinjen umećem ovog košarkaša,
Orlando Magic, novajlija u National basketball association, proglasio
je 11. picka sa drafta svojim najbolje rangiranim čarobnjakom u
prvom izboru u istoriji kluba.
No, čarobni štapić je u prvoj sezoni bio suviše kratak da bi
družina dotakla više od 22% pobeda, što je pokazatelj da su, u tom
trenutku, čikaški momci bili moćni samo u sferi finansija i ekonomije.
Početkom devedesetih počela je dominacija Chicago Bullsa,
kako bi to izgledalo da neko iz najvećeg grada Illinoisa sve pokvari.
Nick Anderson nije obrukao rodnu „kuću“ na istočnoj obali SAD-a,
za početak je dominirao unutar svoje družine, pošto je 1991/92.
postao najbolji strelac (17,7) i drugi skakač (6,4) Magičnih.
Kad je u trećoj po veličini naseobini na Floridi podignut drugi
Disneyland, 1992. započeto je pisanje nove priče, ovoga puta pod
koševima, a za „pripovedača“ je angažovan Shaquille O’ Neal, 1. pick
sa drafta.
Za kratko vreme je trio Anderson-Scott-O’Neal sve one koji
su verovali da će ta „trojka“ zapravo ličiti na junake iz Disneylanda
- Gaju, Vlaju i Raju, uverio da Magic nije više priča za malu decu, već
ozbiljno košarkaško delo.
Cepanje rivala je počelo, a šta bi moglo biti veće zadovoljstvo
za jednog košarkaša nego da pocepa mrežice, s tim što je u ovom
slučaju reč bila o Mrežicama iz predgrađa New Yorka - New Jersey
Netsima. U aprilu 1993. Nick ih je pocepao za zbir 50 u koloni
„poeni“, što mu je rekord karijere u regularnom delu sezone.
95
Bek-šuter je u karijeri rastao do niskog krila a zajedno s njim
rastao je i procenat uspešnosti ekipe, posebno od trenutka kad je
trilling asova prerastao u pocker angažovanjem Anferneeja
Hardawaya, a za „pet istih“ nedostajao je NBA prsten.
Livenje ovog zlata u NBA juvelirnici na Floridi počelo je
1994/95. U polufinalu play-offa Istočne konferencije povratnik iz
sveta baseballa Michael Jordan nije leteo sa svojim Bullsima, nego
poput loptice prilikom postizanja home runa odleteo iz kostura
(4:2), pa je četu Briana Hilla čekalo penjanje na najviši vrh pod
obručima.
U završnu predstavu su drugi put zaredom sletele Rakete iz
Houstona, mada se junaku ove priče činilo da su u pitanju meteori.
I to oni koji udaraju pravo u glavu.
Šampion Istoka imao je u 1. susretu finalne serije pobedu u šaci,
samo što u košarci nema vrabaca u ruci, pa je Andersonov golub
zaista ostao na grani.
Na samom kraju regularnog toka momak iz Chicaga kao da se
na Boga kamenjem bacao. Još gore - kao da je cigle na Svevišnjeg
poslao, a one su mu se, kao bumerang, vratile. Iako sasvim dobar
izvođač penala tokom sezone(oko 70%), četiri puta uzastopno ih
nije iskoristio, Kenny Smith je uzvratio „trojkom“, Rocketsi su
poleteli u produžetak i tamo našli pobedničku putanju.
Olajuwon i drugovi su našli trijumfalni put, a ljubitelji košarke
nadimak za Andersona - Cigla! Povratka nije bilo, ekipa iz Texasa je
zabetonirala Magic zajedno sa Nickom (4:0) i odbranila tron.
96
Čvrsta glava i hrabro srce nisu dozvolili da ga udarac „ciglom“
pokoleba, naredne sezone je ponovo odlično odigrao ( oko 15
poena po utakmici), Floriđani su ostvarili najbolji učinak u svojoj
istoriji (73,2%), no Bikovi iz Andersonovog rodnog grada su već
počeli da „divljaju“ i dalje od finala Istočne konferencije se nije
moglo, dok je on prevremeno, zbog povrede, nedovoljno osetio
kako Bullsi galopiraju do prstena.
Nešto se desilo pa je ta nesrećna uvodna utakmica u finalu
doigravanja ponovo oživela rane iz podsvesti vratila nesigurnost u
Nickove šake, pa je ligaški deo takmičarske godine završio sa svega
40,4 % iskorišćenih slobodnih bacanja! Da zlo bude veće, O’Neal se
odlučio za kupanje u „jezeru“ i potpisao ugovor s Lakersima, tako
da je jedan od najboljih igrača sa rostera Orlanda poneo zvanje
najlošijeg šutera sa linije penala, a u kratkom pohodu kroz play off
je imao 0/2. Goreg nije bilo . Poražavajuće, šta drugo reći. Čak mu
je i prosek postignutih poena opao na 12 u regular seasonu, dok je
u dodatku sezone ubacivao samo 5,6.
Bio je zreo za trade, ali ko bi uzeo igrača koji gore gađa penale
od Shaquilla? Chuck Daly.
Stari trenerski vuk je naučio veterana da „pokaže zube“, ovaj
je to učinio i, uprkos starim problemima kad ispred sebe ima samo
koš na koji šutira neometan, uspeo je da ispali 63,8 % uspešnih
projektila sa kaznene linije, prosek poena podigne na 15,3 po
utakmici. Na njihovu žalost, magija se preselila među fanove drugih,
pa je plasman u play off ostao samo želja.
97
Ispada da je lock-out 1998. zaključao i zaključio Andersonov
rad u Orlandu, vrlo dobar učinak u regularnoj sezoni i sjajan u
prvom, neuspehom okončanom, krugu play offa (20,8 poena,
bezmalo 7 skokova), značio je odlazak poslednjeg od četvorice
„musketara“ sa Floride na drugi kraj SAD - u Californiju.
Na redu je bila provera da li na Kraljeve iz Sacramenta deluje
magija. Tokom igre možda i jeste (10,8 pogodaka), ali „jedan na
nula“ sa obručem i tablom nikako, što je pokazala i matematika, jer
mu je postotak iskorišćenih penala opet pao ispod polovine (48,7),
kao da nije imao pored sebe Peđu Stojakovića pa mu je nedostajao
učitelj.
Sledeće sezone, 2000/2001, Kingsi su krenuli prema vrhu, Nick
Anderson ka dnu. Prosek od svega 8 minuta na parketu, mizernih
1,8 poena, bez učešća u play offu za njega, predstavljali su dobar
pokazatelj da je kruna namenjena drugima, a da je Cigli mesto među
„medvedićima“.
Poslednju sezonu u karijeri proveo je u Memphisu, Grizlijima
su tek počeli da niču pravi zubi, tako da je izostao i odgovarajući
ugriz Nicka Andersona.
Poslednju ciglu ugradio je u svoju NBA karijeru u februaru
2002. godine, a karijerni učinak od oko 14 poena, 5 skokova, uz 66-
67 % uspešno izvedenih slobodnih bacanja znači da je Cigla ipak bila
blok u građevini zvanoj NBA liga.
Da ne beše penala…
98
Decembar je hladan, Dunav je lep i plav, a koji tim je bolji
pokazali su fudbaleri Mančester Junajteda u susretu protiv bečkog
Rapida u poslednjem kolu grupne faze UEFA Lige šampiona,
odigranom na izmaku1996. godine.
Nade Austrijanaca su mnogo pre ove utakmice otplovile niz
reku koja krasi njihov glavni grad, dok su Crveni đavoli strepeli hoće
li Žuti kanarinci, turski Fenerbahče, imati jača krila od njih i odleteti
u četvrtfinale, pa je družina iz „grada tekstila“ morala da skroji
pozitivan ishod na stadionu Ernst Hapel.
Pripadnik Junajtedove „klase 92“ Geri Nevil je prvi zapretio
domaćinu, ali je uprkos sjanom udarcu sa 17 metara, pošto se lopta
odbila od zemlje, sjajni defanzivac čete sa Old Traforda bio „bobi“
u poređenju sa za čuvanje mreže obučenim „policajcem“ na golu
Rapida, čuvenim Mihaelom Konselom, pa je golman „zeleno - belih“
loptu, koja je išla pod prečku u bliži ugao, sjajnom paradom
„ispendrečio“ u korner.
Na drugoj strani terena, Poljak Ratajčik je prošao lo levoj strani,
sa ivice šesnaesterca uputio sjajan centaršut, sa šest metara od
Šmajhelovog gola se u nebo vazneo „zmaj“ iz Brna Rene Vagner,
glavom loptu od zemlje bljunuo prema njenom voljenom mestu,
međutim, Danac je poput lika iz Andersenovih bajki imao odlike
nadljudi, pa se poput hobotnice ispružio i loptu odbio iznad prečke,
99
a sugrađanin Gregora Mendela, „oca“ genetike, zapitao kakav to
genetski kod u sebi nosi plavokosi Skandinavac.
Pošto nije dobio odgovor, Vagner se naljutio, toliko je bio
besan da je vihorno u narednoj obećavajućoj akciji prodirao po levoj
napadačkoj strani, „zapalio“ je pored Garija Palistera, ušavši u
šesnaesterac uputio je kratak prizeman centaršut na „peterac“,
Šmajhel kao premala sirena ,nedovoljno brzih nogu da bi uhvatio
plen, u padu odbija loptu kratko, na sedam metara, a Ditmar
Kibauer, sadašnji trener bečkog velikana, umesto prazne mreže
pogađa pune tribine i početni rezultat ostavlja nepromenjenim.
Studiju o izvodljivosti pretvaranja Beča u „sitibajk“ kao da je te
hladne večeri pre 24 godine napisao Erik Kantona. Na desnoj ivici
Rapidovog kaznenog prostora je fintom „pedalirao“ Ratajčika u
stranu, potom je uputio loptu u pred sam gol, ona se od Šetelove
glave kao od figurice u stonom fudbalu odbila ka suprotnoj stativi, a
Ole - Gunar Solšer, poznat kao Ubica dečjeg lica, izvršava
golgetersko samoubistvo, sa dva metra šalje loptu po zemlji umesto
u gol pored njega.
pogodak.
Posle kiše sunce grane, a nakon serije promašaja obično
Pravo je čudo kako fudbal ukršta različite nacije, tako je i
vođstvo Junajteda usledilo posle međunarodne saradnje. Daleko od
cilja kombinovali su Irac Roj Kin i Englez Geri Nevil, potom je Kin
uputio pas na centar terena Velšaninu Rajanu Gigsu, koji nezadrživo
krenuo u prodor, Heraf je neuspešno pokušao da ga isecka poput
spanaća, zaboravljajući da je velški simbol praziluk, tako da je
100
opasnost po šampiona Austrije bila sve veća. Levonogi „vetar“ je
potom proigrao Kantonu na 35 metara od gola, ovaj je načinio
poluokret i loptu uputio u prazan prostor, Gigs nastavlja kretnju,
izlazi „oči u oči“ sa Konselom i pokazuje da je osim svoje žene često
znao da prevari i protivničke golmane - sa 15 metara šalje loptu po
zemlji pored „keca“ domaćeg tima i Đavole na polovini prvog dela
meča dovodi u predvorje četvrtfinalnog pakla Lige šampiona, jer je
minimalnim vođstvom Engleza okončano prvo poluvreme.
Nema sumnje da Aleks Ferguson, menadžer čina Premijer lige,
u maniru nervoznog mladoženje gledao na svoj čuveni časovnik,
nestrpljivo iščekujući trenutak venčanja ekipe koju je predvodio sa
drugim krugom takmičenja, a matičar je mogao biti Niki Bat… But,
Konsel nije dao da se to desi.
Niki se zaleteo sa 30 metara od Austrijančeve mreže, sa 17 je
opalio po lopti, ona je dobila lelujavu formu, vratar domaćih ju je
kratko odbio, Bat školski nastavio kretnju i sa četiri metra iz sve
snage šutirao, no član Rapidovog tima veka je u skladu sa svojim
nadimkom (Panter) sa zemlje je rukama neutralisao šut upućen
poluvisoko.
Kad je Šteger, koji je izgledom u to vreme neodoljivo podsećao
na lika iz TV serija tipa „Mućke“, propustio dobru priliku da izbliza
donese izjednačenje, a „galski petlić“ Kantona posle centaršuta
Solšera sa nekoliko metara iskosa, uprkos tome što je sokolovski
poleteo, pogodio bližu stativu, bilo je očigledno da će nekom mutna
dunavska voda „ući u uši“.
101
Prekombinovali su fudbaleri u zeleno - beloj opremi 20 minuta
pre kraja utakmice, pored desne aut linije lopte se dokopao Dejvid
Bekam, krenuo prema cilju, prišavši na metar - dva od šesnaesterca
je nisko zavrnuo loptu, ona je skakutala do suprotne stative, a onda
je Kantona pokazao da sem mae geri udarca (u telo navijača) zna da
izvodi i mae gol potez, uklizava i sa četiri metra pogađa mrežu,
terajući Pantera Konsela da tužno zariče - 0:2, 71. minut.
Sve pre i posle ove situacije za Mančester Junajted, njegove
navijače, Ligu šampiona Evrope i istoriju fudbalske igre bilo je
nebitno.
Prijatno kupanje usred zime za Engleze.
I to je fudbal.
102
Džejms Kameron je 1997. godine, posle višedecenijske pauze,
Titanik s dna kroz svoj istoimeni film podigao „na površinu“, a 1998.
debelo naplatio učešće u toj misiji.
Iste godine je u londonskom kvartu Fulam počelo obnavljanje
fudbalskog titanika i naplata dugova iz prošlosti. Stadion Stamford
bridž bio je blagajna, a fudbaleri Čelsija inkasanti u Kupu pobednika
kupova, sekundarnog takmičenja u sistemu UEFA u to vreme.
Skoro tri decenije je trajao evropski post „plavaca“, glad je
pretila da smaže još jednu njihovu sezonu na međunarodnoj sceni,
a da ne bude tako postarali su se gurmani u kopačkama - Italijani.
U četvrtfinalu rival pulenima Đanluke Vijalija, tadašnjem
menadžeru-igraču nekadašnjeg kluba Petra Borote, bio je Real Betis,
bivši šampion Španije.
U prvoj utakmici su igrači Čelsija rezultatom 2:1 prvo obrijali
„seviljskog berberina“, preostalo je da ga u revanš susretu izbrijaju
do bola i izbace iz daljeg takmičenja.
Dvadeset minuta su čuveni ćelavac iz Kremone Vijali i njegovi
izabranici pevušili melodiju Rosinijevog „Seviljskog berberina“, a
onda im je grlo presušilo.
103
Fudbaler kraljevskog imena, Alfonso Perez, izdao je dekret u
vidu sjajnog pasa na 25 metara od Čelsijevog gola prema Finidi
Džordžu i opasnost se nadvila nad stadionom domaćih. Nigerijac je
iskoristio neuspešno presecanje ovog dodavanja od strane Franka
Lebefa, u maniru odanog kraljevog glasnika povukao loptu do ivice
šesnaesterca,potom jakim dijagonalnim šutem pogodio malu mrežu,
pročitavši smrtnu presudu čuvaru mreže engleskog predstavnika
Edu de Huju (De Goju)
Uprkos tome što je gol više u gostima „plavcima“ držao
preimućstvo u ukupnom rezultatu, Afrikanac čije ime znači
„budućnost puna sunca“ ovim pogotkom je ugrejao sve kojima su u
srcu zeleno-bele boje.
Možda bi vođstvo svoje ekipe proslavio onako kako je to učinio
na Svetskom kupu ( prvenstvu) 1994. protiv Grčke, ali je bio svestan
da bi mogao dobiti „po repu“ (nema šale s Englezima!), pa se poneo
sportski.
Najmanje još jedan ugriz je bio potreban da bi „vukovi“ iz
Andaluzije slavljenički otišli kući.
Puleni Luisa Aragonesa su tempom u skladu s njegovim
nadimkom (Kornjača) krenuli u pohod ka pozitivnom skoru, dok je
na suprotnoj strani terena stajao čovek iz zemlje poznate po brzini,
Jamajke, mada je u ovoj situaciji više podsećao na jednog Kubanca.
Posle prekršaja dosuđenog u visini kaznenog prostora Španaca,
Đanfranko Zola je majstorski loptu poslao na šest metara od gola
gostiju, Jamajčanin Frenk Sinkler (već ste mislili Bolt, priznajte!) se
104
iz punog trka kao Sotomajor vinuo u visinu i glavom, od zemlje,
zakucao loptu iza leđa Praca-1:1, 30. minut.
Posle izjednačenja je još veći teret nabačen na pleća igrača
Betisa, novi preokret bio bi ravan preskakanju Seviljske katedrale iz
mesta, dok bi nova lopta u mreži španskog predstavnika značila da
za njima gubitnička zvona zvone.
Fudbal jeste vrsta umetnosti, ali ne likovne nego telesne, tako
da se u galeriji na Stamford bridžu nije našla De Surbaranova slika
posvećena pobedi nad Englezima, dok je čokolade bilo i to najslađe
- švajcarske.
Švajcarski Italijan Roberto di Mateo u petom minutu drugog
poluvremena iskoristio je grešku Markesa Martina na 35 metara od
gola tima iz Španije, krenuo je nezadrživo prema Pracu, u blizini
penaltika Merino Ruiz je istopljen kao „milka“ na 50 celzijusa,
golman gostiju video je samo omot na kom je utisnuto Čelsi - Betis
2:1, pošto je Di Mateo pored njega poluvisoko poslao loptu u
nebranjenu mrežu.
Čuvene „ujedinjene nacije“, kako je Čelsi kršten u to vreme
zbog velikog broja internacionalaca u svojim redovima, polako su
zakazivale zasedanje „saveta bezbednosti“ u narednoj, polufinalnoj,
rundi pretposlednjeg izdanja Kupa pobednika kupova. Tačan termin
odredio je Zola.
Vijali je učestvovao u početku akcije na sredini terena, Francuz
Bernar Lamburd izborio se za prostor na desnoj strani, kad je prišao
šesnaestercu Betisa odigrao je unutar 16 metara svom šefu koji je
bio okrenut leđima mestu koje je branio Prac, pa mu je preostalo
105
da odigra pas unazad Zoli. Pošto šef mora da se sluša jer je uvek u
pravu, glavni lik urbane legende o spotu za pesmu Boni Tajler
„Potpuno pomračenje srca“je ne časeći časa sa 18 metara ispalio
projektil po zemlji u bliži ugao i totalno pomračio srca, sunce i
mesec navijačima malog kraljevskog kluba, ispisavši istinitu legendu
londonskih „plavaca“ na samom kraju meča.
Plasman među četiri najbolja kluba bio je overen, Italijani su
postali majstori žileta.
Berberin je obrijan na suvo.
106
Do pre pola veka ljudi su znali da su dabrovi životinje koje od
drveta prave brane, spori na kopnu ali odlični plivači.
Te 1969. godine blizu obale La Plate, u Montevideu, iz majčine
utrobe izronio je dabar koji je rušio fudbalske brane, umesto drveta
grickao protivničke odbrane, demonstrirao odlike vrsnog plivača u
šesnaestercima, pritom je bio brz i na suvom!
Danijel Fonseka Dabar, zaštićena napadačka vrsta, primerak
fudbalskog sveta koji je, uprkos nestanku, sačuvan u papirima i
sećanjima, mada se Danijel pojedinim papirima baš i ne ponosi.
Onaj ko u Urugvaju, zemlji ovaca, ne postane čobanin, obično
završi kao fudbaler, a radna mesta svi znaju napamet - Klub Nasional
i Penjarol.
Fonseka se okrenuo prema zastavi nacionalnog junaka Hozea
Hervasija Artigasa, pa se opredelio za klub čije boje su kopija zastave
„oca „ Urugvajaca - Klub Nasional.
I odmah prvo pa golgetersko, pošto je šampionsku salu
Trikolora „okrečio“ novim trofejima.
Za početak je argentinskom Rasingu, klubu koji je dobio ime po
francuskom auto-časopisu, podmetnuo klipove u točkove i
odlučujućim golom u finalnom dvomeču uspešno preplivao na
107
pobedničku obalu premijernog izdanja Superkupa Južne Amerike
(KONMEBOL Rekopa) zajedno sa saigračima.
Dabar je potom, u martu 1989, u finalu Interameričkog kupa sa
dva gola zamutio vodu šampionu KONKAKAF-a Olimpiji iz
Tegusigalpe i, umesto da sve ode u Honduras kako je pevao
Balašević, sva slava je otišla u Urugvaj.
Činjenicu da je njegovo srce kucalo za zastavu i nacionalni klub,
iskoristio je selektor Urugvaja Oskar Tabarez, pruživši mu priliku
da oseti puls državnog tima na Svetskom kupu (prvenstvu) u Italiji
1990. godine.
Na startu su Nebesko plavi neutralisali torpeda Španske
armade (0:0), potom su ih belgijski Crveni đavoli poslali u predvorje
pakla (3:1), pa su odlučujući susret Urugvajci imali protiv Južne
Koreje.
Iako je dvostruki svetski prvak u fudbalu bio „Samsung galaksi“,
a Korejci „ fiksni telefon“, Azijati su drali kožu selektoru Tabarezu
i njegovim pulenima, ali je u 91. minutu rezervista Fonseka pokazao
da je dabrovsko krzno ipak skuplje od kože i pogotkom iz sumnjive
pozicije „telefonirao“ rivalu - „alo, mi smo fudbalska sila!“ i Urugvaj
je izborio plasman u osminu finala.
Preko domaćina se do četvrtfinala nije moglo, ali je prikazano
Dabru pomoglo da zaplovi vodama Serije A, jer nije bilo te brane
koja bi onemogućila Kaljariju da ga dovede u svoje redove.
Na Sardiniji nema dabrovih neprijatelja - vukova i medeveda, pa
je Urugvajac gospodario stadionom Sant Elija, uz to je oštro grizao
108
i na gostujućim terenima, pa mu je i učinak u elitnoj italijanskoj ligi
u teget-crvenom dresu bio vrlo dobar - 50 utakmica - 17 golova.
Vrednost krzna štrkljastog napadača je rasla, namamljujuće je
delovala na čelnike Napolija, tako da je 1992. godine završio u
redovima Plavih.
Pun pogodak, pokazalo se vrlo brzo.
Nije bilo lešnika poput Maradone pa da u Napulju nastanu nove
fudbalske napolitanke koje bi dočarale slast trofeja.
Istina je da Danijel Fonseka nije bio s lešnicima, ali je bio
čokolada temperamentnim Napolitancima, a poseban užitak za njih
je bila utakmica Kupa UEFA u septembru 1992, kad je Dabar poput
omota pet puta (!) progrickao mrežu Valensije na Mestalji. Slepim
miševima su bile iskopane oči, a fudbalski svet je bio zaslepljen!
U vinu je istina, u kopačkama znanje, a u čarapama (štucnama)
urugvajske reprezentacije, koje je nosio dok je bio član Napolija,
krio se poslednji element fudbalskog Trojstva zvanog Danijel
Fonseka Dabar.
Posle dve godine Južnoamerikanac se, osim u večnost
najpopularnijeg sporta, peselio u Večni grad, pošto je pojačao Romu.
Na njegovu žalost,vreme je pokazalo da bi dolazak u Vrnjačku
Banju bio bolji izbor - stigao bi star, a otišao iz nje mlad. U Rimu je
bilo kontra.
Povrede su otupele Dabrove zube, krzno je još sijalo, ali
dovoljno samo za podršku kolegi Abelu Balbu. Argentinsko sunce
bilo je jače od urugvajskog.
109
Zna se gde se rane najefikasnije leče - kod kuće. Kopa Amerika
1995. i titula za Urugvaj, opet mu je sinulo.
Uprkos svim nedaćama u klubu, za tri godine boravka na
stadionu Olimpiko Fonseka se napio „vučicinog mleka“, 1997.
godine je godine izgledao dovoljno mlad i primamljiv gospođi iz
Torina, pa je uspeo da osvoji Staru damu i njegova nova porodica
bila je Juventus.
Položen ispit u „gradu automobila“ nagrađen je titulom
šampiona Italije već u prvoj sezoni po dolasku među „crno-bele“.
Slatko beše kratko. Kao da je prolazio kroz crveno svetlo na
semaforu, opet su ga mučile povrede, za četiri sezone jedva je
skupio 40 izlazaka na teren u Seriji A, od tog broja na svakom
četvrtom je bio strelac.
Starom Dabru počelo je da se guli i krzno, transfer u River Plejt
bio je pokušaj da se plivanjem u Rio de la Plati reparira, ali je Sveta
reka ipak Jordan, tako da su ga fudbalske struje odnele na drugi deo
La Plate - u voljeni Klub Nasional.
Lekovitost urugvajske obale ovog rečnog toka osetio je
osvajanjem šampionskog zvanja 2002. godine, uz skroman učinak
(5/2), a kraj karijere dočekao je naredne godine brčkajući se u
čuvenom jezeru blizu Koma u Italiji.
Odlični skakač na terenu, skočio je u menadžerske vode.
Njegov klijent Luis Suarez voleo je podjednako da zarije loptu
u protivničku mrežu i svoje zube u telo svojih čuvara, a korporativni
provajder Mosak Fonseka svom „prezimenjaku“ Danijelu je zario
110
ime na listu kompromitovanih 2016. u aferi „Panamski papiri“,
svrstavši ga u isti koš s mnogima koji su muvali kad je novac u
pitanju. Dabar je odran u moralnom smislu, a to je često kraj priče.
I ove, razume se.
I pored svega, bio je dobar igrač, najbolji dabar među
fudbalerima, i zato ne zaboravite, a pesma nas na to podseća: „Nije
dobro ne reći dobrom dabru (kad ga sretneš): Dobar dan, dobri
dabre! Dobro li si?’“
111
U botaničkoj bašti mogu se naći razne vrste cveća - božuri,
karanfili, lale, ali na našoj planeti postoji mesto na kom se sredinom
poslednje decenije prošlog milenijuma mogao ubrati hibridni
sportski cvet. Mirisao je na više sportova, najviše na košarku.
Cvetić po imenu Charlie Ward Junior nikao je 1970. godine na
pravom mestu, u američkom gradiću Thomasville, naseobini u kojoj
se održava Festival ruža.
Naša deca se tokom odrastanja igraju plastičnim oružjem, dok
se američki dečaci rata ‘igraju“ kao odrasli ljudi, mada im je često
prva zanimacija lopta za koju ovdašnji klinci misle da je veliko
kinder-jaje.
Da bi osvojio devojku, momak mora imati precizno odmereno
odelo, pravu boju glasa kojom se udvara, a pošto je i tako ljubav
svog života teško naći, Charlie je svoju pronašao zahvaljujući ruci.
Nije bila u pitanju prosidba, već veština kojom je kao
quarterback u univerzitetskoj ekipi Florida State Seminoles
bacanjem osvajao yarde od 1989. godine.
Posle prve sezone u kojoj se kao Seminole privikavao na igru u
NCAA football vigvamu, dve godine kasnije je postao član i
košarkaškog plemena Florida Statea, a to je značilo da je zreo za
mesto poglavice.
112
Pošto je svojim saigračima 1993 (1993/94. po našem sistemu)
slao prepoznatljive dimne signale, chief je postao vođa svih igrača
američkog fudbala u univerzitetskoj ligi SAD, to znači da je u karijeru
zadenuo pero zvano „Heisman trophy“, a Seminolesi su iz rata izašli
kao šampioni države prvi put u svojoj istoriji, pritom je čitav niz
priznanja završio u njegovim rukama, pa je umesto srednjeg imena
svog oca, ‘ladno mogao ubaciti prefiks u prezime i postati (A)Ward!
Iste godine je „čašćen“ od Pivara iz Milwaukeeja izborom na
draftu, ali nije bio opijen time, baseball palica nije bila oruđe kojim
je želeo da rukuje, tako da je Michaelu Jordanu prepustio taj posao.
Tata na terenu, brat van njega. I to veći od velikog. Warrick
Dunn je ostao bez ubijene majke - policajke, pa je cvet iz Georgije
učestvovao u fotosintezi druga iz ekipe.
Dunn je kasnije „procvetao“ u profi ligi, a Ward uvenuo zbog
toga što 1994. nije izabran u 1. rundi NFL drafta. Bio je toliko
razočaran da bi se rado pretvorio u kunu i pojeo sve lopte u obliku
jajeta, međutim, na amaterskom teniskom turniru Artur Ashe dropshotovao
je svoje razočarenje, ujedno smashovavši NFL zauvek,
odbivši da ponovo postane Osceloa, ovoga puta u Kansas City
Chiefsima.
Pošto je lopta, u to smo se uverili mnogo puta, zaista okrugla,
iste godine se okrenula ka njemu iz čuvenog Madison Square
Gardena, jer su New York Knicksi prigrabili čoveka meke ruke, još
mekšeg srca i ubilačke preciznosti.
U timu iz Velike jabuke je neposredno pre toga nešto bilo trulo,
Rakete iz Houstona su u NBA finalu oborile pulene Pata Rileya, pa
113
je trenerski velikan ostavio Warda da se poput crva teškom mukom
probija do prave minutaže.
Kad je naredne sezone Rileya ugrejala vrelina iz Miamia,
Charlieja je ogrejalo sunce, prvo kod Dona Nelsona, posebno u eri
Jeffa van Gandyja. Čak 52 utakmice više na terenu (10-62), preko 12
minuta u proseku, uz ipak skroman učinak od 3,9 poena i 2,1
dodavanje po meču u regularnom delu sezone i nešto bolje partije
tokom doigravanja.
Od trenera je učio kako se igra košarka, od leadera Kniksa
Patricka Ewinga je mogao steći znanje o rege muzici, a ostaće
nepoznato od koga je usvojio borilačke veštine.
PJ nije akronim za psovku koja se upućuje onom na koga smo
ljuti, već deo imena uzdanice Miami Heata Browna, zahvaljujući
kome je Ward, zbog demonstriranja sile svojstvene uniformisanim
licima, suspendovano više igrača New Yorka, a Floriđani su ih na
kraju runde „suspendovali“ iz borbe za tron.
Sledeće takmičarske godine je porastao njegov doprinos
družini, stigao je do skoro 8 poena i 6 asistencija u proseku u
ligaškom delu sezone, ali u play offu Njujorčani nikako nisu mogli do
reprize 1994. godine.
A onda je 1999. godine usledilo bombardovanje.
Dok je NATO pakt tukao po nama u Srbiji i Crnoj Gori, Knicksi
su tukli sve po NBA, da bi u prvom krugu doigravanja Heat bio
ohlađen u tesnoj seriji, Atlanta Hawksima slomljena krila u
polufinalu, Pacersima „svirani“ koraci u polufinalnoj borbi, da bi se
114
sve završilo još jednim porazom u finalu, jer je Admiral David
Robinson zajedno sa Timom Duncanom i „mornarima“ texaški
košarkaški brod zvani San Antonio Spurs usidrio u istoriju.
U nastavku karijere se i dalje rumenio u Jabuci, čak je u
novembru 1999. umirio Divlju telad iz Dallasa upisavši rekord
karijere kad su poeni u pitanju (25), da bi dve godine docnije postao
„ajatolah“, a da Iran nije video ni na mapi.
Medijski osuđen od strane Jevreja jer ih je nazvao
„tvrdoglavcima“ i „ubicama Isusa Hrista“ jedva je uspeo da se
odbrani, na kraju je ipak za Golgotu znao samo iz napisanog u
Svetom pismu, da bi tri godine docnije, usred sezone 2003/04. iz
New Yorka, sa najboljim košgeterskim pokazateljem u karijeri - 8,7
poena - odjahao u redove Mamuza iz San Antonija, a karijeru je
okončao leteći u dresu Rocketsa naredne takmičarske godine.
Statistika je „čoveka zvanog nagrada“ nagradila sa 6,3 poena, 4
dodavanja i 2,6 skoka u regularnom delu sezone odnosno 5,5/3,7/2,5
u play offu.
Izdanke znanja i iskustva „cvet“ je pokušavao da pretvori u plod
i kao trener na košarkaškim parketima i terenima za američki fudbal,
da bi ga 2018. moždani udar „zakucao“, ali je veliki sportista ipak
pobedio „sa zvukom sirene“.
Pobednik!
115
Napadati artiljerijskim oruđem trupe Ujedinjenih nacija strogo
je kažnjivo. Svako ko bi to učinio platio bi visoku cenu.
U fudbalu je, međutim, i to dozvoljeno, s tim što bi trebalo
izabrati pravi trenutak za to, pošto nije isto kada u sastavu „plavih
šlemova“ dejstvuju iskusni igrači (da ne kažem penzioneri), u to
vreme baš takvi, iskusni fudbaleri su branili boje Čelsija kao trupa u
kopačkama po nadimku Ujedinjene nacije na prvenstvenoj utakmici
engleske Premijer lige protiv svog domaćina Arsenala u septembru
1996. godine.
Za razliku od čete sa stadiona Hajberi, koja je još tri sedmice
nakon ovog susreta čekala na dolazak Arsena Vengera, gosti su na
vođstvo čekali svega šest minuta od starta utakmice.
Na 20 metara od gola Džona Lukića je Mark Hjuz kratkim
pasom uposlio Denisa Vajsa, ovaj je u punom trku zalomio Stiva
Bolda, a nekoliko sekundi kasnije je sudija Kit Bardž rukom
„boldirao“ penal - tačku, jer je defanzivac Arsenala zakasnelom
reakcijom na ivici šesnaesterca umesto da izbije loptu sapleo
kapitena suparničke ekipe.
Kažu da po Rimskom pravu glumci ne mogu biti svedoci na
sudu, ali im zato niko ne zabranjuje da postižu golove, tako da je
116
potonji glumac Frank Lebef poslao Lukića u desnu, a loptu po zemlji
u levu stranu, pa su se navijači Penzionera poklonili njemu umesto
obratno - 0:1.
Tobdžije nisu u prvih 45 minuta ovog okršaja imale ubojitu
municiju da bi skršile otpor Plavih, velška „macola“ Džon Hartson,
iako je ostao sam u dozvoljenom zaleđu sa 3-4 metra nije uspeo da
odalami po lopti i „sahrani“ čuvara mreže gostiju Dmitrija Harina,
potom se Denis Bergkamp iskrao odbrani Čelsija pošto je Pol
Merson majstorski sa dvadesetak metara podbo loptu preko celog
defanzivnog reda Hulitove (Gulit) čete, ali mu je Roberto di Mateo,
koji se našao pred njim, izgledao kao „boing 757“, a znamo koliko
se Holanđanin plaši aviona (leta), što je rezultiralo slanjem lopte u
poluvisokom luku daleko od suprotne stative.
Preljuba se kažnjava rastankom, neiskorišćene prilike
primljenim golom.
Krejg Barli nije imao sve zube, ali je zato imao fudbalsku pamet,
a to je bilo više nego dovoljno za uvećanje vođstva družine sa
Stamford Bridža.
Škot je sjajno izneo loptu na polovinu domaćeg tima, na 35.
metru od mreže Arsenala dodao ju je Đanluki Vijaliju, ćelavi Italijan
je u pratnji Endija Linigena nezadrživo prodirao, no, ušavši u kazneni
prostor otišao je suviše iskosa i poluvisoko upućeni udarac u bliži
ugao završio je u rukama „dvadesetčetvorke“ Arsenala. Pre nego
što je Vijali izgovorio „šteta“, pogledao je još jednom prema golu i
reagovao je kao da je pred sobom video Musolinija. Umesto mreže,
117
Lukiću su bile „pocepane“ ruke i lopta je završila iza gol - linije za
0:2 u 30. minutu.
Penzioneri kao mladići, Tobdžije poput pištolja „plašljivca“. Bar
privremeno.
Minut pre odlaska na odmor ipak je zagrmelo.
Bold je izveo slobodan udarac sa polovine Arsenala, visoko
podignutu loptu Hartson je na 20 metara od cilja produžio do
Bergkampa, ovaj nogom udesno ka Mersonu, a ljubitelj žestokih pića
je sa same ivice kaznenog prostora naterao Harina da popije nešto
za smirenje, jer je šutirajući dijagonalno po zemlji pogodio donji
ugao i puleni v.d. menadžera Stjuarta Hjustona bili su korak bliže
izjednačenju - 1:2.
Drugo poluvreme, druga priča, mada sa neobećavajućim
predgovorom.
Prvo Dan Petresku nakon sjajne akcije i duplog pasa buši
odbrambeni zid Arsenala, izlazi sam pred Lukića, ali jedino što je
Rumun mogao na kraju akcije je da omrzne čuvara mreže rivala kao
njegovi sunarodnici Ćaušeskua 1989. godine, jer je „naše gore list“
prizeman šut sa 7-8 metara neutralisao nogom.
Na drugoj strani izvrsna akcija domaćih u blizini šesnaeterca
Čelsija. Višak igrača Merson kratko do Parloura, ovaj vihorno ulazi
u end zonu,majstorski po zemlji pronalazi Bergkampa na suprotnoj
strani, a „lala“ se ovog puta izgleda uplašila vetrenjače, tako da je
loše zahvatio loptu i opasnost po Vajsa&co je prestala.
Znalo se šta sledi.
118
Korner za Arsenal s leve strane, Merson centrira na „drugu“
stativu, Martin Kion, beba odgajana u kolevci na Hajberiju, stavlja do
znanja da je izrastao u čoveka. Visokog čoveka. Nadskače čuvare,
glavom šalje loptu na zemlju, a njenoj sili niko nije ravan i mreža u
suprotnom uglu se zatresla - 2:2, 64. minut.
Bilo je očigledno da je oruđe konačno podmazano, pa su pogoci
Tobdžija bili sve češći.
Trinaest minuta posle poravnanja Penzioneri su jednom nogom
bili u fudbalskom grobu.
Najdžel Vinterburn je loptu prebacio preko svih igrača Čelsija,
Jan Rajt im je ostao iza leđa, zakoračio je u kazneni prostor i kad
mu je Harin krenuo u susret, samo je podigao loptu pored Rusa,
dokazavši da je, osim što je pastor Šona - Rajt Filipsa, bio je i zli
očuh i protivničkim golmanima - 3:2 u 77. minutu.
Uprkos tome što utakmica traje čas i po, najčešće i duže, svi na
stadionu su mislili da je Arsenalov savet (za) bezbedno(sti) osvajanje
tri boda ukinuo pravo „ujedinjenim nacijama“ na osvajanje makar
jednog poena.
biti ništa.
Poslednji minuti meča dali su do znanja da od te namere neće
Petresku sa 30 metara upućuje dubinski pas ka Denisu Vajsu, Li
Dikson ipak nije Brus Li, sporo reaguje, a kapiten Čelsija sa 6-7
metara loptu odbijenu od zemlje snažnim udarcem šalje u gornji deo
bližeg ugla, tako da je i treća operacija Vajs u istoriji okončana
119
delimičnim pobedama obe ekipe. U prevodu, završena je nerešenim
rezultatom.
Penzioneri nisu ustuknuli pred Tobdžijama, ali zahvaljujući
Mersonu nisu dobili punu povišicu bodova.
Fudbalski pravedno.
120
Suprotstaviti se „artiljeriji“ iz Londona u premijerligaškoj
sezoni 1997/98. bilo je teško onoliko koliko je mukotrpno iz pakla
se preseliti u raj, pa su u martu 1998. godine Crveni đavoli na svom
Old Trafordu naoštrili trozubac kojim bi topove potopili u Medlok.
Za mnoge igrače je stari patos u „gradu tekstila“ bio klizav, a
Arsenalova munja Mark Overmars kao da je imala klizaljke umesto
kopački, mada u prvoj situaciji opasnoj po gol Mančester Junajteda
Holanđanin nije izveo tačku a la Jevgenij Plušćenko i najviše ocene
oslikane u promeni rezultata na semforu nije bilo.
Na protivničkoj polovini terena je odigrao prema zemljaku
Denisu Bergkampu, čovek koji mrzi avione je voleo asistencije,
majstorski je loptu poslao iza leđa odbrambenih igrača Junajteda,
Overmars sprinterski uleteo u kazneni prostor, prošao golmana
Šmajhela i kad je navijačima Arsenala zamirisalo na lale, omaleni
napadač je uputio loptu poluvisoko u suprotni ugao, a ona je za
dužinu nosa autora ovog teksta prošla pored stative.
Arsen Venger, menadžer Tobdžija, posle ove propuštene šanse
verovatno pogledao u nebo, njegov kolega iz rivalskog tabora Aleks
Ferguson, ne sumnjam, na svoj čuveni časovnik.
Kao da su Škotove misli pročitali oni koje je predvodio s klupe.
121
Li Dikson je pobegao s prvog fudbalskog časa, poslao je ono
što se „ne sme“ - poprečnu loptu - pravo u noge Endiju Kolu na 30
metara od gola Londonaca, Toni Adams je 13 metara bliže Aleksu
Maningeru osujetio dribling napadača Đavola, ali se lopta odbila do
Šeringema i kad su svi očekivali da bivši milvolski „lav“ pokida mrežu
Austrijanca, poznati pokeraš je odigrao pogrešnu kartu, pa mu je
zamenik Dejvida Simena odbranio nisko upućen šut s nekih 10-11
metara.
Zabrinuti gosti setili su se stare formule koja glasi - napad je
najbolja odbrana i „prepisali“ je na teren.
Rej Parlour je pasom Overmarsa „doveo“ na 30-35 metara od
cilja, Holanđanin je opet bio vetrenjača za defanzivce JUnajteda,
probio se kroz njihove redove, Šmajhel mu je krenuo u susret, a
Mark iznemogao iz blizine, krajnjim naporom, u padu loptu šalje u
visini rodne zemlje u spoljni deo mreže.
Tobdžije su i dalje pucale ćorcima, tako da ih se ni svrake ne bi
uplašile, a jedna opasna je ranije iz Njukasla preletera u tabor
Mančester Junajteda.
Posle kornera u korist čete iz glavnog grada Engleske, Šmajhel
je rutinski uhvatio loptu, odmah degažirao ka sredini igrališta,
pokazalo se da je neplanski sjajno proigrao Kola jer su „topovi“ bili
loše postavljeni i bura je bila na vidiku.
Napadač je nezaustavljivo iz kruga na centru terena jurnuo ka
Maningeru, neometan šutirao sa 13 metara, međutim, smrtonosni
esker nije zakucan u vrata stolara iz Salcburga, jer su spretne noge
čoveka sa Alpa odbranile Endijev udarac i talas uzbuđenja je nestao.
122
Kao da je ovom intervencijom majstor na golu Arsenala skovao
odlučujući trenutak meča, koji se zbio u 79. minutu.
Martin Kion je kao durbinom gledao kome će uputiti loptu s
polovine koja je pripadala njegovom timu, naciljao je i dugim pasom
pogodio u glavu Bergkampa, bivši igrač Ajaksa i Intera je potvrdio
visok IQ, pametnom glavom je prosledio loptu do Nikole Anelke,
koji je istim anatomskim elementom proigrao Overmarsa, a vlasnik
restorana je nezadrživo stigao na 10 metara od snova i servirao kroz
Šmajhelove noge loptu svom najdražem gostu - mreži - za vođstvo
družine s Hajberija i približio Tobdžije prvoj tituli šampiona Engleske
posle posta dugog sedam godina.
Pošto je to bila sezona u kojoj je Profesor Venger dobrano
podučio svoje đake, Crveni đavoli nisu mogli stići do izjednačenja i
pognutih rogova su dočekali kraj utakmice, potom i prvenstvene
trke.
Trofej je mirisao na lale. Kakvo uživanje!
123
Profesionalni život svakog rudara se sastoji od dva koraka -
ulaska i izlaska iz rudnika. Po završetku radnog veka, dugog ili
kratkog svejedno, ništa drugo se sem te dve aktivnosti ne pamti.
Ista sudbina zadesila je i Harolda Minera, košarkaškog rudara
kome su povrede poput eksplodiranog metana razorile telo, a,
naizgled poenterski dvokorak, kojim je zakoračio na NBA parkete
početkom poslednje decenije minulog veka, na kraju je pretvoren u
grešku u koracima istorije sporta pod obručima.
Da bi čovek bio srećan mora biti zdrav, imati uz sebe dobru
ženu (po mogućstvu ne tuđu), a igra bez muzike ne ide, dok se asovi
mogu stvarati samo u šampionskom ambijentu.
Haroldu je, zahvaljujući činjenici da je rođen 1971. godine u
Inglewoodu, gradu muzike i sportskih prvaka, college karijera tekla
kao šampionska pesma“, jer je u kardinal - zlatnom dresu
košarkaške sekcije University of Southern California (USC) Trojans
svojim realizatorskim (26) i skakačkim sposobnostima (8) bez
kršenja pravila igre, varao rivale kao Odisej u Trojanskom ratu, i
svoje ume u poslednjoj godini univerzitetskog staža (1992) upisao u
anale, pa je opevan u Ilijadi pod obručima zvanoj First All American
team, pošto je ušao u najbolju petorku sezone zajedno sa velikanima
Shaquilleom O’Nealom, Christianom Leattnerom…
124
Međutim, ulaskom u najjaču svetsku ligu kao 12. pick na draftu
1992, Miner je u redovima Miami Heata počeo osećati kako je vrelo
u okruženju najmoćnijih košarkaša planete, tako da je pesma iz
NCAA karijere vremenom ostajala bez refrena.
Borba protiv „aždaja“ na parketu više ima zajedničkog sa
rudarskim poslom nego sa muzičkim. Telo i lopta su krampovi kojim
se u takmičenju pod okriljem National basketball asocciationa
zarađuje hleb sa „sedam kora“. Sportska karijera često nije dan pa
da se po jutru (početku) poznaje, jer zna biti kao noć u kojoj tamni
oblaci od najsjanijih zvezda stvaraju padalice.
Tako je i radni staž Harolda Minera u „velikom basketaškom
cirkusu“ započeo solidnim tačkama, za koje ga je u prvoj sezoni
statistika „nagradila“ sa prosečnih 10,3 poena i 2,2 skoka po
utakmici. Još kad je na All star takmičenju 1993. godine trijumfovao
u zakucavanju, bilo je nagoveštaja da će popularni Baby Jordan
postati novi Air Jordan.
Umesto palminim uljem, njegova četa sa Floride je odličnim
izdanjima u sezoni 1993/94. podmazala svoje motore, koji su je
„zaturirali“ u drugo doigravanje za titulu u (tada) kratkotrajnoj
istoriji franshise. Minerov učinak u regular seasonu bolji nego
sezonu pre - 10,5/2,5, dok je u play offu bio za nijansu skromniji, no
ne treba zaboraviti da se u tom delu sezone svaka cifra više
vrednuje.
U Bostonu su u decembru 1993. poželeli da ga bace u more
umesto čaja, a Lucky (figura sa logotipa kluba) bi ga rado izudarao
štakom jer je njihovim Celtiscima ubacio 28 poena, što je rekord
125
njegove karijere. Sve je ličilo na sportsku bajku. Međutim, životni
kalkulator radi na nesofisticiran način, njegovi električni krugovi su
neretko neshvatljivi, a to je rezultiralo čudnim saldom na računu
junaka ove priče.
Nakon novog trijumfa na Slam dunk nadmetanju tokom All
stara 1995. godine činilo se da je na dobrom „konju“, međutim,
ubrzo je bilo jasno da sedlo i te kako zna da žulja. Napustivši redove
Heata posle tri godine u kojima je, ne računajući play off, u 181
nastupu upisao 9,6 poena i 2,3 uhvaćene odbijene lopte po meču, u
ergeli Cavaliersa iz Clevelanda nije jahao u skladu sa svojom
reputacijom, tako da je stao u red sa onima za čijim konjem se diže
prašina koja prekriva brojke, a više nego skromna 3 poena u 19
nastupa za družinu iz savezne države Ohio to potvrđuju.
Pre nego što će sirena označiti kraj njegovog pohoda kroz NBA
svet, u najvećem kanadskom gradu se njegov javorov list osušio,
propao mu je angažman u Toronto Raptorse i časovnik na košu
Harolda Minera je ugašen. Razočarenje je bilo veliko, jer je od Baby
Jordana ostalo upamćeno samo „baby“. Slova sa transparenta na All
staru kojima je napisano „Miner is finer“ su odavno izbledela. Na
sreću, zaboravljeno ime nosilo je nezaboravni broj na dresu USC
Trojansa (23), koji je povučen iz upotrebe 2012. godine.
Miner is Miner, ako ništa drugo.
126
Pošto su u prvo kolu Evropskog prvenstva 2000. godine
portugalski Navigatori u antologijskoj utakmici (3:2) engleski
fudbalski brod, kojim je s klupe kormilario Kevin Kigen, usmerili na
pogrešan kurs, reprezentativci Gordog Albiona su u 2. rundi
šampionata protiv Nemačke tražili put ka luci iz koje se plovilo ka
četvrtfinalu.
Nekad se govorilo da Englezi igraju „šablonski“ fudbal, a prva
obećavajuća akcija je ukazivala da oni te šablone rade kompjuterski.
Fil Nevil se blizu leve aut linije nameštao za centaršut sa 30
metara od mete, loptu je poslao u visinu penala, Majkl Oven se
poput anđela vazneo iznad zemlje, iz „hedera“ je glavom šutirao u
„futer“ (donji levi ugao), ali je golman Kan paradom pritisnuo „dilit“
i loptu izbio ka svojim saigračima.
Na belgijskoj Crnoj zemlji, kako glasi naziv dela države u kojoj
je ovaj meč igran, sve je pucalo od sušnih napada, a kiša golova u
duelu dva ozbiljna rivala na tako bitnoj smotri nije mogla pasti
nikako.
U narednom opasnom napadu ostrvske družine radila je
mančesterska veza, mada je atak okončan bez veze.
Dejvid Bekam je na desnoj strani gledao kome da uputi loptu,
u svom stilu ju je u visokom luku prebacio na suprotnu stranu, na
127
12-13 metara ju je grudima usamljen primirio Pol Skols i kad su svi
očekivali da riđokosi „vezista“ osedi kose suparničkim navijačima,
on je iz šutirao iz sve snage pravo u čuvara mreže Elfa i početni
rezultat je ostao na snazi.
Na suprotnoj strani je Ditmar Haman, strastveni kockar,
„prokockao“ i prvu izglednu priliku za svoj tim.
Posle kornera sa desne strane, defanzivci Engleske su izbili
loptu, a igrač Liverpula je „iz prve“ pucao pored gola, da bi zvanični
časovnik kucao vreme do odlaska na odmor.
Možda su puleni Eriha Ribeka u nastavku susreta pomislili da je
došlo njihovih „pet minuta“, da je onaj Skolsov udarac bio na nivou
opоmene koju je njemu, zbog organizovanja dečje proslave usred
virusa korona, uputila policija,no u 53. minutu igre se videlo da je
ipak na delu bilo „vorholovskih“ 15 minuta slave za Lavove.
Slobodan udarac iskosa sa desne strane je izveo Bekam,
odbrana nije uspela da izbije loptu iz šesnaesterca, ona se na
nekoliko metara od mreže odbila od zemlje, a na suprotnoj strani
ju je usamljen dočekao Alan Širer, zaplivao je i glavom poluvisoko je
poslao u suprotan ugao, a nemački gol nije čuvao Džingis već Oliver
Kan, tako da Pancerima nije bilo spasa - 1:0 za Englesku.
Nebo je plavo, zemlja oko Šarloe, grada domaćina utakmice,
crna, a nacionalnom timu Nemačke se upalilo crveno, jer su bili
prilično udaljeni od prolaska u drugi krug takmičenja, pošto su već
kiksnuli u dvoboju protiv Rumunije (1:1) na početku turnira.
128
Zato su odlučili da „postanu“ Nemci i ne predaju se do
poslednjeg sudijskog zvižduka.
Još jedan udarac iz ugla značio je opasnost po engleski gol,
Markus Babel je nadskočio sve na nekoliko metara od Simena,
glavom je prosledio loptu na dva metra do Ulfa Kirstena, koji je
tukao u noge čuvaru mreže, Karsten Janker je prihvatio odbitak i iz
„sedmerca“, računajući da će sudija Kolina pokazati na centar samo
zato što su obojica ćelavi, nespretno šutirao pored okvira gola.
Narednu, ispostaviće se poslednju, veliku priliku za izjednačenje
propustio je Me(h)met Šol.
Sjajan dubinski pas iza leđa engleske odbrane ostavio ga je
usamljenog na nekoliko metara od Simena, ali je nemački Turčin već
promenio prezime, pa je računao da bi nova promena, ovoga puta
rezultata, mogla da mu škodi i iskosa je uputio neprecizan prizeman
šut ka daljoj stativi.
Tri boda, radost za milione Engleza i pitanje za jednog od njih:
ko uvek na kraju pobedi, mister Lineker?
129
Imali su svog Maradonu, a nisu Argentinci. U borbi su koristili
dum-dum metke, ali nisu sankcionisani. Ostvarili su svoje snove u
Americi, iako oni nisu imali veze sa „američkim snom“ - novcem.
Pre 24 godine u „gradu anđela“, anđeo u ljudskom obliku je
predvodio učenike koji su odlično naučili fudbalsku Bibliju. Toliko
dobro da su znanje demonstrirali protiv ozbiljnih protivnika.
Angel Jordanesku, selektor reprezentacije Rumunije na
Svetskom kupu u SAD 1994. godine, imao je dovoljno velika krila
kojima je prigrlio trojicu tića koji su „preko bare“ otpevušili najlepšu
pesmu iz rumunskog fudbalskog repertoara u dosadašnjoj istoriji.
Svoj premijerni meč na 15. Svetskom kupu (prvenstvu) naše
komšije igrale su na stadionu Rouz boul na periferiji Los Anđelesa,
protivnik je bila Kolumbija. Harmonija s nazivom mesta na kom je
meč odigran je odmah uspostavljena, pa su balkanski Trikolori svoj
put ka drugoj fazi takmičenja posuli ružama.
Puleni Fransiska Paća Maturane su kao kondori sa Anda leteli
kroz kvalifikacije za planetarni šampionat (5:0 tukli Argentinu),
stuštili su se furiozno podno Holivuda, ali im je na startu takmičenja
najmlađe ptiče iz Jordaneskuovog gnezda već u 15.minutu utakmice
saseklo kandže kojima su želeli da zgrabe dva boda, koliko se u to
vreme dobijalo za pobedu.
130
George Hađi je na sredini terena „pojeo bananu“, majstorski je
loptu koja mu je bila namenjena propustio kroz svoje noge, svom
čuvaru iz zemlje žutog voća ostavio koru, pa je ovaj otklizao u
prazno i put ka Kordobinom golu je bio čistiji.
Vezista je načinio još nekoliko koraka, odigrao je u levu stranu
prema Florinu Radućojuu, a mladić koji je 1990. u dresu
bukureštanskog Dinama tri puta u dva meča loptu slao preko bele
linije gola i beogradski Partizan zavio u crno, ovoga puta je obrisao
nulu na semaforu. Posle sjajnih lažnjaka, istinito je doveo trojicu
igrača južnoameričke selekcije u mat poziciju i odličnim udarcem
poluvisoko sa 13 metara pogodio dalji ugao za 1:0 u korist Rumunije.
Dijego Maradona se, osim svojom čarobnom nogom, služio i
„Božjom rukom“, a Karpatski Maradona-Hađi - samo bogomdanom
nogom, a to je bilo dovoljno da Kafeterosima servira gorku kafu.
Posle kratkog pasa Dumitreskua, kapiten Trikolora s Balkana
se našao uz levu aut liniju na 30 metara od gola Kolumbijaca, setio
se da je s tla SAD svetski rekorder u bacanju kugle Rendi Barns, pa
je na opšte iznenađenje loptu kao rukom uputio ka golu, a ona je
preletela Oskara Kordobu i „propavši“ završila u maloj mreži, što
je značilo da su Valderama i društvo bili razbijeni kao kolumbijska
mafija.
Trčeći latinoamerički Trikolori nisu mogli stići Rumune,
privremeno rešenje su našli u „železnici“.
Adolfo Valensija, popularni Voz, u 43. minutu je posle
izvedenog kornera kao iz ljanosa iskočio iznad svih i s pet metara je
glavom zakucao loptu u gornji deo mreže koju je branio Bogdan
131
Stelea. Preimućstvo predstavnika Evrope je tog trenutka svedeno na
minimum.
Pisak je odzvanjao u ušima Jordaneskuovih izabranika tokom
celog drugog poluvremena, a onda je minut pre isteka regularnog
toka Maturanina kompozicija „odletela u vazduh“, jer je tandem
Hađi-Radućoju minirao prilaz rezultatskom egalu.
Jedan od retkih igrača koji je igrao za Real Madrid i Barselonu
(Hađi) na brzinu je izveo slobodan udarac sa sredine kolumbijske
polovine terena, iznenadilo je to sve igrače u plavo-crvenoj opremi,
pa je jedini fudbaler u istoriji koji je postizao golove u svim „ligama
petice“( Radućoju) bio spretniji od Kordobe, proturio loptu iza
njegovih leđa i iz srca kaznenog prostora, malo iskosa, pogodio
mrežu, popevši izabrani tim karpatske države na vrh tabele posle
uvodnog kola.
Posle „kupanja“ u Tihom okeanu, usledila je selidba na Srednji
Zapad, a u gradiću Pontijak u Mičigenu Rumuni su od strane
Švajcaraca bili „osušeni“.
Suter je sa 16 metara izbijenu loptu rezantnim šutem malo
iznad zemlje poslao ispod drugog golmana Rumunije Florijana
Prunee, čime su Časovničari stavili do znanja našim komšijama
koliko je sati, što je najbolje razumeo levonogi Hađi.
Deset minuta pre kraja prvog dela igre je ujedinio teorije koje
govore da je Zemlja okrugla i da je ravna ploča, poravnavši rezultat
tako što je okruglu loptu (postoji i ona jajolika) posle asistencije
Dumitreskua sa 25 metara poludijagonalno precizno poslao u levi
ugao Marka Paskola.
132
Međutim, prvo se Šapuiza pokazao kao najbolji „ragbista“ među
akterima ovog susreta,u strahovitoj gužvi i pred golom Rumunije je
izašao kao pobednik iz „melea“, kad je lopta prošla pored Prunee,
sa četiri metra ju je klizeći ubacio u mrežu.
Knup se potom zajedno sa Sforcom našao iza leđa protivnike
odbrane i lagano ubacio loptu iza gol-linije, a na kraju je posle
slobodnog udarca Bregija Popesku nešto pobrkao i Prunei nije bilo
spasa. Bregi je izveo slobodan udarac, čuveni Đika se setio da je
njegov slavni Vlad Cepeš (Grof Drakula) svoje žrtve kažnjavao
nabijanjem kolaca u zadnji deo tela, ali je loptu glavom iz neposredne
blizine nabio u sopstveni gol, mada je pogodak pripisan Knupu, pa
su se osladili fudbaleri iz zemlje čokolade.
Jasno je bilo da se Jordaneskuovo jato bolje osećalo u toplijim
krajevima, tako da je povratak u Kaliforniju obradovao Hađija&co.
Umalo da Harks posle odličnog šuta sa 17 metara ostvari
„američki fudbalski san“ i posle 44 godine svojoj reprezentaciji
donese vođstvo na Svetskom kupu, ali je stativa rekla „ne“, pa je
Dan Petresku, defanzivac Đenove, poznat po tome što je mlađoj
kćerki dao ime Čelsi po klubu u kom je krajem 20. veka ostavio
dubok trag,učinio ono što Harksu nije uspel, tako da je umesto
Rebeka stariju mogao krstiti kao Amerika.
Obigravali su oni njegovi saigrači kao čopor mačaka oko kaše
pred kaznenih 16 metara Amerikanaca, Dan je bio dovoljno hrabar
da proveri koliko je ona vruća, utrčao je pred Meolina vrata, u pravo
vreme mu je Dumitresku kroz odbrambeni bedem po zemlji
proturio loptu, golman domaće selekcije je krenuo misleći da će bek
133
rumunske reprezentacije centrirati u sredinu, no, nije bilo tako, jer
je igrač Đenove, po običaju iskosa po zemlji šutirao u bliži ugao i
ovim pogotkom na tlu Novog sveta doneo nova dva boda i prolaz u
prvu eliminacionu rundu.
Zagospodarili su Kralj (Hađijev nadimak u otadžbini) i njegovi
„kraljevići“ Pasadenom i travnatim tepihom Rouz boula, toliko su
bili snažni da su voljom tabele u osmini finala udarili na jedno od
carstava fudbalske igre - Argentinu, najbolje trećeplasiranu ekipu u
grupnoj fazi šampionata.
Kralj Gaučosa, El Pibe Maradona, abdicirao je nekoliko dana
ranije zbog dopinga, pleća prinčeva na čelu s Batistutom bila su
dodatno opterećena izostankom velikana.
Činjenica da su bili oslabljeni možda bi bila od sporedne
važnosti da su Argentinci znali da je u fudbalu dozvoljeno korišćenje
dum-dum municije. Neobaveštenost ih je koštala rezultatskog
deficit.
Iako je utakmica igrana na travi fudbalskog terena, kad su
Rumuni u pitanju opet je, izgleda, bilo primesa tenisa, sigurno se
neko od 90.000 gledalaca zapitao da li je u pitanju Vimbldon, jer je
usledila nova lob - dijagonala.
Ljubitelj umetnosti je u atraktivnim ženama tražio inspiraciju za
dela na terenu,prostitutke su mu često „pozirale“, time je ispalio
metak u svoju klupsku karijeru, a za vicešampione sveta tog doba
on se zvao Ilije Dum-Dum(itresku), jer je pogađao njihov gol
beskrupulozno. Sjajan felš, lopta je preletela iznad ruku njihovog
134
golmana Islasa i odsela tamo gde želeo golgeter rumunske elitne lige
1993. godine.
Velika radost naših istočnih suseda trajala je kratko - pet
minuta, pošto je Batistuta „prodao foru“ Prodanu, proturio mu
loptu kroz noge, a sudija Pajreto prestrogo dosudio najstrožu kaznu,
koju je velikan italijanske lige i Fiorentine iz devedesetih realizovao
na sebi svojstven način, po sistemu - um caruje dok se ne dođe u
šansu, od tog momenta snaga donosi izjednačenje, pa je udarac s
bele tačke bio jak i neuhvatljiv.
Strah rumunskih navijača da će uslediti gol-kanonada
Južnoamerikanaca je bio toliki da bi svoje ljubimce rado sakrili na
vrhove Karpata, međutim Ređele (Kralj) i njegovi podanici spustili
su se u „podnožje“ argentinske odbrane samo šest minuta nakon
izjednačenja. I to na kakav način.
Prvo je odbrana rumunskog gola sjajno zaustavila obećavajući
napad Argentine, Hađi je odlično stvorio slobodan prostor posle
duplog pasa s Lupeskuom, a kad je dospeo s desne strane u visinu
kaznenog prostora igrača u plavo -belim dresovima, pokazao je da
je loptom mogao satelit na Marsu da pogodi.
Da je u pitanju šah, savršena postavka četvorice Gaučosa u
zadnjoj liniji bi ušla u teoriju drevne igre, kako su se „pod konac“
postavili.
Zato je Karpatski Maradona bio Bobi Fišer fudbalskog šaha,
jednim potezom, filigrantskim pasom između „figura“ je ubacio loptu
na 5-6 metara od gola, tamo je u pravi čas utrčao Dumitresku,
135
vlasnik galerije slika je samo postavio nogu i pogodivši bliži ugao
posrnulog Islasa „naslikao“ novo vođstvo svoje reprezentacije.
I kad je Kralj udario na carstvo, morao je da se ocari na kraju.
Ni Brzi Gonzales nije bio ravan Dumitreskuu u akciji koja je
rezultirala trećim golom na kontu Rumunije. Praktično je pretrčao
celo igralište, pravolinijski je došao na 20 metara od nesrećnog
Islasa, sačekao da pristigne kapiten njihove jedinice u kopačkama,
poslao loptu u desno stranu, a kazneni prostor je opet osvojen,
jedan od careva Svetskog kupa 1994. je slabijom, desnom nogom
zakucao loptu iznad „jedinice“ Argentine, oborivši tezu iz srpske
narodne pesme po kojoj kraljevstvo na carstvo nikad udariti neće.
Laso u rukama Maradoninih sunarodnika je bilo slabo da bi
zaustavilo kao stampedo jakog rivala, utešni gol Abela Balba samo je
upozorio Rumune da ne slave prerano, iako se to desilo vrlo brzo.
Nacionalni tim iz zemlje koja,kako kažu, „ima dva prijatelja -
Srbiju i Crno more“ u Ameriku je stigao na kolokvijum. I u prvom
kolu ga je uspešno prošao. Potom su ga Helveti oborili na
diplomskom, ali je pobeda nad Jenkijima omogućila da polože ispit,
a kad su to učinili krenuli su u poznati univerzitetski centar Stenford
da bi doktorirali I probili se u polufinale.
Nisu uspeli. Šveđani su ih detronizirali posle penal-serije,
uprkos dvostrukoj egzekuciji Radućojua.
Tuga s jedne strane, zadovoljstvo s druge, jer su posle Srbije i
Crnog mora stekli večnog „prijatelja“ u liku grada Pasadene.
136
Venci Karpata širili su se do Pacifika. Amerika za rumunski
fudbal nije bila prokleta.
137
Za čerupanje petlova sa šarenim perjem potrebne su snažne i
spretne ruke, a da bi se za fudbalsku supu spremili oni sa belom
„odećom“ pre 12 godina bilo je potrebno imati veštine u nogama i
znanja u glavi.
U prvoj utakmici četvrtfinala FA kupa 2007. godine, fudbaleri
Čelsija, popularni Penzioneri, bili su na pragu da ih Totenhem
Hotspur na stadionu Stamford Bridž knjucne u „invalidsku penziju“
nacionalnog kupa 2006/2007, ali su Pevci pred kraj meča „skraćeni
za glavu“, dva gola prednosti na njihovom kontu su očerupana, pa je
ponovljeni susret na stadionu Vajt Hart Lejn bio neminovan.
Za razliku od prvog susreta, u kom je klub iz severnog Londona
neprestano kukurikao dok mu plavo nije zaigralo pred očima (3:3),
u početnom poluvremenu dodatnog odmeravanja snaga Petlovi su
ličili na piliće a Penzioneri kao da su na klupi u parku posle ručka,
tako da je tek u završnih 45 minuta odrešen čvor remija i dobijen
učesnik polufinala.
Napadač gostiju Šon Rajt-Filips, usvojeni sin čuvenog golgetera
Jana Rajta, od svojih trenera je usvojio znanje, što mu je omogućilo
da u 55. minutu postane hranitelj svoje fudbalske porodice.
Krenuo je silovito prema golu Hotspura, na 30 metara od cilja
je poslao kratak pas ka Andriju Ševčenku, prijatelj Đorđa Armanija
je ušavši u šesnaesterac domaćih kreirao fintu kojom je Steda
138
Malbranka poslao u „garderober“, potom je majstorski levicom
opalio visoko u suprotan ugao Pola Robinsona i „sašio“ prednost
svojoj ekipi - 0:1.
Nenaviknute na deficit u rezultatu tokom ovog dvoboja,
Mamuze su polako rđale, a Plavci omiljenom bojom bojili put ka
narednoj rundi.
Šest minuta nakon asistencije za prvi pogodak, Rajt-Filips je Pola
Robinsona „preskrstio“ u Robinsona Krusoa i naterao ga da se
oseća kao da je sam na pustom ostrvu.
Defanzivac Čelsija Ešli Kol je loše baratao ručnim oružjem,
slučajno je bez smrtnih posledica upucao studente, ali je zato u 61.
minutu igre loptom sa svoje polovine na pravo mesto pogodio
Didijea Drogbu i to je bilo pola gola. Robusni napadač, kog je majka
u detinjstvu zvala Tito, poput partizanskog komesara je Totenhem
osudio na smrt, spustivši na 20. metru od protivničkog gola grudima
loptu Rajt-Filipsu sabio uza zid odbranu gostiju, a drugi špic je izvršio
egzekuciju tako što je loptu odbijenu od zemlje poluvisoko poslao
u suprotni ugao gostujućeg čuvara mreže za 2:0 u korist čete Žozea
Morinja(Murinja).
Smrklo se pred očima svim pristalicama osmostrukog
pobednika Kupa Fudbalske asocijacije, menadžer Totenhema
Holanđanin Martin Jol je venuo kao bela lala, a golman Robinson,
čovek rodom iz Beverlija, mesta u kom se nalazi najstarija škola u
Velikoj Britaniji, zaradio je „keca“ po drugi put u ovom okršaju.
139
Preostalih 30 minuta davalo je kakvu-takvu nadu domaćinu da
će stići do izjednačenja, a da se iz svetlije nijanse plavog skor
prekreči u teget pobrinuo se Bugarin Dimitar Berbatov.
Morinjo je svom sunarodniku Rikardu Karvalju tokom jednog
sukoba poručio da se podvrgne testu inteligencije, a odlični
defanzivac je desetak minuta pre kraja susreta srušio s leđa
Berbatova, pa je i čoveku sa najnižim IQ-om bilo jasno da će sudija
Etkinson pokazati na belu tačku.
Na tlu Engleske oči u oči bili su Irac Robi Kin i Čeh Peter iliti
Peter Čeh, a po izvedenom kaznenom udarcu je zapevao onaj koji
to bolje radi - Kin.
Poslao je golmana Čelsija u desnu stranu, loptu u levu, a mreži
je to bilo nebitno - svakako se zatresla za 1:2, 79. minut.
Progledali su Pevci, Jol se podigao kao zaliven cvet, ali je vreme
nezaustavljivo i neumoljivo, stanje na semaforu je ostalo isto i po
poslednjem zvižduku glavnog sudije.
Pevci su poslatiu penziju, Čelsi se „podmladio“.
Zato je fudbal to što jeste.
140
O tačnosti uzrečice da „velika riba jede malu ribu“ ne treba
raspravljati. O tome da se u dubinama vodenih tokova biju teške
bitke takođe je suvišno govoriti.
U fudbalu, najstarijem živom, engleskom, situacija je preslikana,
pa je ponovljena utakmica polufinala FA kupa 1999. godine bila duel
dve krupne fudbalske ribe: Arsenala i Mančester Junajteda, a
poprište borbe zdanje na isušenom ribnjaku, stadionu Vila park u
Birmingemu.
U prvom susretu čeljusti oba rivala su bile preslabe, meč je
okončan bez golova, tako da su fanovi Tobdžija i Crvenih đavola
pokupili svoje navijačke pecaljke čekajući ponovljeni mrest.
Po pravilima Fudbalske Asocijacije igran je novi meč na istom
bunjištu, a još sat i po igre pokazao je koji tim je otplivao u finale, a
koji je završio na udici.
Kad je već mesto na semaforu predviđeno za rezultat u prvom
susretu bilo izbockano u obliku krompira, svega 17. minuta je preko
30.000 gledalaca čekalo na prvi ugriz, a da se i u ribnjaku mogu naći
ajkule pokazali su Dejvid Bekam i Tedi Šeringem.
Kombinovali su na nekih 25 metara od gola Simena, Vengerovi
artiljerci su se preduboko ukopali u odbrambeni rov, Tedi je na
kratko odigrao prema Bekamu, a poznati maneken u kopačkama je
141
svoju desnicu elegantno zategao kao kravatu, neometan uputio šut
sa sredine, a čuvar mreže Arsenala je zaspao sučeći svoje brkove,
nedovoljno brzo je reagovao i lopta je đavolski precizno zavšila u
desnom donjem uglu njegovog gola za 1:0 u korist Mančester
Junajteda.
Ovako vragolast rezultat davao je sigurnost četi Aleksa
Fergusona, mada ni londonski klub nije bio otpisan, pa je Junajted na
odmor otišao s minimalnom prednošću.
Pošto im je jedan od simbola MU istopio oruđe, učenici
čuvenog Profesora su u svoj raspored časova morali da dopišu novi
predmet - poznavanje materijala, s ciljem da u drugom delu susreta
njihove baterije budu sazdane od čvršćih komponenti.
Malo je falilo da dokazano veliki „đavo“ Ole-Gunar Solšer
ovoga puta ode u fudbalski raj, jer je u kontranapadu prošao između
Adamsa i Kiona, dugim sprintom došao je na šest metara od Simena,
uputio udarac nisko u bliži ugao, engleski reprezentativac je
odbranio, tako da je Ubica dečjeg lica u ovoj situaciji bio milosrdan,
pa nije udvostručio vođstvo svog tima.
Naravno, usledila je žestoka kazna. Koliko su dobro naučili
lekciju, najbolje je pokazao 69. minut igre.
Denis Bergkamp, poznat po svom strahu od letenja, prihvatio
je loptu na levoj margini polovine terena koja je pripadala družini iz
Mančestera, načinio korak-dva ka sredini i s prilične udaljenosti
poslao projektil zemlja-vazduh-zemlja, lopta je poludijagonalno
prošla pored golmana Šmajhela, na tri metra je odskočila od zemlje
142
i vinula se poručivši mreži - „doletela sam umesto Denisa, on ima
fobiju.“ Izjednačenje rezultata 21 minut pre isteka regularnog toka.
S više hrabrosti su u nastavak boja ušle Tobdžije, toliko sigurni
da je Galski petlić Anelka prkosno zamahnuo krilima pred nosom
Đavolima, međutim, pomoćnik arbitra Elerija mu je je skratio krila
signaliziravši ofsajd, pošto je Francuz zatresao mrežu.
Kad je u 74. minutu, valjda zaslepljen svetlošću reflektora,
kapiten Junajteda Roj Kin Marka Overmarsa pobrkao s Alfijem
Holandom, zalepio ga za zemlju kao Irci njegov lik na poštansku
marku, suprug jedne zubarke je, činilo se, slomio zube svojoj ekipi,
jer mu je zbog drugog žutog kartona sledilo prerano tuširanje.
Kad je na samom kraju utakmice glavni sudija upro prstom na
„belu tačku“, navijači iz grada tekstila su od muke cepali svoj štof.
Anelka je pronašao Reja Parloura na 20 metara od gola
Mančestera, ovaj je ušao u kazneni prostor rivala, načinio mini krosover
i Filu Nevilu nije preostalo ništa drugo nego da načini „petu
ličnu grešku“, pa je Eleri pokazao na penaltik.
Sad su se i srca svim Đavolima slamala, a Bergkamp je preuzeo
odgovornost nameravajući da ih „sahrani“, a on, uprkos svim
strahovima, poleti u istoriju FA kupa.
Al’ ne lezi vraže. Na gol liniji Junajteda stajao je Peter Šmajhel,
prvak Evrope u dresu Danske 1992, najbolji golman Premijer lige
1996, pa ga je pročitao kao knjigu i stavio do znanja izvođaču kazne
da je Leteći Holanđanin klasa u jedrenju, a ne u izvođenju penala,
143
poluvisoko upućena lopta završila je na dlanovima sjajnog čuvara
mreže i produžeci su bili neminovnost.
No, Lala nije uvenula do kraja posle velikog promašaja, jer je
posle povratnog pasa od strane svog zemljaka Overmarsa poslao
bombu sa 16 metara, međutim, opet nije uspeo da složi lego-kocke
od kojih nastaje put koji je vodi u završnu predstavu, mrežu je
branio čovek iz postojbine ovih figurica, te ih je uklopio prema
svojoj šemi.
Tačno 109 minuta su Tobdžije vukle Crvene đavole za rogove,
prkosno su atakovali na njihov gol, sve dok se iz sna nije probudio
velški zmaj Rajan Gigs.
Vezista Arsenala Patrik Vijera pravo u noge je poslao loptu
vihornom napadaču Junajteda, ovaj je sa svoje polovine terena
nezadrživo krenuo u juriš kroz zid Londonaca, prvo je Vijeru poslao
na kupanje ali ne na Azurnu obalu već u znoju, Li Dikson nije bio
Brus Li pa je i od njega bio spretniji, dribling-meni je gledao i Martin
Kion - i njemu je isporučen smrtonosni napitak, a za kraj je ostao
nemoćni Dejvid Simen i spasa mu nije bilo. Došavši strogo iskosa
do samog brkajlije, opaučio je svojom levicom iz sve snage, lopta je
iznad glave branioca gola Arsenala završila u gornjem uglu i to je
bilo 2:1 za Mančester Junajted!
Čovek koji se odrekao očevog prezimena nije želeo da se
odrekne učešća u finalu!
Tobdžije su bile razoružane, uz finale evropske Lige šampiona
još jedan pehar je svetlucao ispred Fergijevih dečaka.
144
Samo su svrake iz Njukasla mogle da ga odnesu. Otrkriću vam
tajnu: nisu uspele!
145
Mnoge bake u gradiću Tyler decenijama gaje ruže. Sade ih,
okopavaju, orezuju, a kad njihov trud da rezultate i formirani cvet
zamiriše kažu - pun pogodak!
Za razliku od njih, Larry Johnson, dete rođeno u njihovoj
naseobini 1969. godine je već od kasnog detinjstva postao mišićavi
„dekica“, mada je mladalački duh u njemu bio očigledan, tako da je
od ulaska u college baštu SAD 1987, a posebno nakon transfera sa
univerziteta Odessa na čuveni UNLV redovno „okopavao“ rekete
suparničkih timova, pa je studenska ekipa iz Las Vegasa cvetala
brzinom munje, da bi svega godinu dana po dolasku u saveznu
državu Nevada, zajedno sa svojim saigračima, „oplevio“ košarkaške
NCAA parkete i 1990. svoju trofejnu vitrinu „zakitio“ šampionskom
ružom studenskog prvaka Sjedinjenih Američkih Država.
Opojni miris osvojenog trofeja proširio se i na one koji donose
odluke o dobitnicima nagrada, Johnson ih je dobio toliko da su
Stršljenovi iz Charlotta očarani njegovim partijama na draftu 1991.
uboli na pravo mesto, tako da je kao prvi pick završio u njihovim
redovima! „Kec“ s drafta je obukao „dvojku“ Hornetsa i po njoj je
ostao upamćen.
Čak i da je obukao dres sa brojem 666 na leđima, njegov božji
dar za košarku bi odigrao presudnu ulogu. To što je u rookie godini
postao najbolji skakač kluba (11) govorilo je nešto, a činjenica da je
146
po završetku sezone poneo naslov najboljeg početnika u NBA
pokazivalo je sve, dok su Stršljenovi prvi put u svojoj istoriji leteli
kroz play off.
I pored ovih dostignuća, Larry je sačuvao moćnije oružje za
narednu takmičarsku godinu, pa je momak iz Texasa „ubijao“
protivnike poput raspasanog rangera, a za ubojitost je nagrađen
izvrsnim statističkim pokazateljima - rekord cele karijere kad je u
pitanju prosečan broj postignutih poena po utakmici u regularnom
delu sezone (21,1). Lepo, šta drugo reći, a pošto lepo ide zajedno s
korisnim, Big L je uz zvanje vodećeg košgetera dodao i ono
namenjeno prvom skakaču Charllota 1992/93.
Zvezde kao nebesko telo imaju svoje mesto na nebu, zvezde
NBA lige na takmičenju Svih zvezda, a on je u to vreme bio
superzvezda. Najslađe kupanje u karijeri nije imao u bazenu sa
čokoladom već u slanom jezeru, pošto je izabran u predstavnički
tim Istočne konferencije za All - star weekend u Salt Lake Cityju.
Pun pogodak!
U slučaju da glumiš na terenu možeš da zaradiš tehničku grešku,
pesnicu u nos, tako da je Larry glumio tamo gde se to čini, na
sigurnom - u sitcomu „Family matters“ 1993. godine. Mada
nemilosrdan kao neki cowboy iz surovog western filma, Johnson je
imao meko srce,odgovarajuće telesne karakteristike, pa ga je
„Convers“ angažovao za reklamne spotove iz kojih je izašao s
nadimkom Baka.
Baka je i u nastavku karijere od mnogih suparnika pravila nejake
dečačiće, mada su žaoke Hornetsa u doigravanju obično bile tupe i
147
samo dva učešća bez ijednog prolaska u treću rundu dok je u
njihovom roju bitisao Big L, polako su njegov let usmeravali ka novoj
destinaciji.Okupan suncem drugog učešća na All - staru, u Phoenixu
1995, nagrađen rekordom karijere u meču protiv Bostona iste
godine (44 poena), naoštren da načini još veći napredak, čekao je
odlazak.
Tako je i bilo 1996. Pet godina stari Stršljen „bocnuo“ je sjajnih
19,6 poena, 9,2 skoka i 5,6 asistencija u regular seasonu tokom
boravka među Hornetsima, da bi se potom uvukao u Veliku
jabuku.Prelaskom u New York Knickse Baka nije napredovala na
planu ličnog učinka, štaviše starila je iz godine u godinu - počela je
sa 12,8 poena u proseku da bi joj u narednim sezonama bila
potrebna i štaka, jer je petogodišnji staž okončao sa 9,9, pritom se
i skočnost Larryja Johnsona svela na nivo sredovečnog gospodina.
Iako mu je karijera išla silaznom putanjom, uprkos tome što je
snaga sastava iz „prestonice sveta“ predstavljala veliki teret za njega,
Big L je 1999. godine doživeo ono o čemu svi sanjaju, s tim što snovi
na kraju znaju biti i košmarni. Sa 8. mesta svoje konferencije krenuli
su Ewing i drugovi u play off skraćene sezone: u uvodnom kolu
ohladili su Vrelinu iz Miamia, zatim su slomili krila Jastrebovima iz
Atlante, u finalu Istoka naterali su Indiana Pacerse da koračaju
unazad, međutim, čak i da je na Knickse umesto Jeffa van Gundyja s
klupe predvodio Jean Claude van Damm, preko oštrih Mamuza iz
San Antonija se nije moglo stići do šampionskog prstena.
148
Johnson je još dve godine nakon ovog poraza u finalnoj seriji u
omiljenom timu Spika Leeja „ljuštio“ svoj ugovor, a onda je iz Velike
jabuke izmigoljio „crv“ s karakteristikama orla.
Zauvek će ostati zabeleženo da je uspesima New Yorka
doprineo sa 12,3 poena, 5,5 uhvaćenih odbijenih lopti i 4,1
asistencija, a nikad neće biti zaboravljeno da je blistavu karijeru
ispisao sa 16,2/7,5/3,3 u ligaškoj polovini sezone, dok su prsti
statističara iza njegovog imena ukucali 14,2 poena i 5,3 skoka u play
offu. Na njegovu žalost, život mu je sve uspehe na terenu naplatio
van njih, jer je pre pet godina doživeo bankrot, a činjenica da mu ni
prelazak na islamsku veru nije pomogao govori u prilog dogmi da
postoji samo jedan Bog, neko kome zamene nema.
Košarka je ipak bila milosrdna prema Larryju Johnsonu,
nagrađen je ulaskom u Kuću slavnih NCCA - a 2019. godine, pritom
mu je dres sa brojem 4 UNLV ispao srećan, jer je zahvaljujući
dopinosu uspesima Runnin’ Rebelsa zaslužio ovu počast.
Kao i sve bake, Baka iz Tylera ostaje poštovana.
149
Nisam Toni Parsons, nisam rođen u Londonu (teško da bih
mogao baš toliko da se „napravim Englez“), ali mi niko ne može
zabraniti da, kao što je on radio, pišem priče iz mladosti, prisetim
se prave fudbalske porodice, kolektiva koji nije inspirisao velikog
pisca da sroči „Klub za vešanje“ i „Čovek i dečak“, jer klub iz moje
priče veša pobede, trofeje, a za to je potrebno više dečaka. Jedan
čovek je dovoljan. Sedi na klupi i daje instrukcije. Trener. Englezi bi
me ispravili - nije trener nego menadžer. Pa, dobro, valjda bolje
znaju od mene. Oni su izumeli moderni fudbal, a ne ja.
Sredinom poslednje decenije prošlog veka u „gradu Bitlsa“, u
dresu Liverpula na terenu, a van njega u skupocenoj odeći, bili su
dečaci „puni buva“. Hoću reći - buba. Neke od njih zvali su Spice
boys. Što bi postojale samo Spice girls, je l’ da?
Manje od godinu dana pošto su izujedali Svrake iz Njukasla u
meču za infarkt u okviru Premijer lige (4:3), Bitlsi u kopačkama su u
martu 1997. ponovo dočekali iste goste sa severoistoka Engleske.
Pola časa su „crno-bele“ grabljivice držale raširena krila, a onda
je usledilo prinudno skupljanje.
Džejson Mekatir je prodro po desnoj strani, približivši se
šesnaestercu gostiju uputio je loptu nisko, na 14 metara od gola
primirio ju je Stiv Mekmanaman, pokazao zašto je umesto u školskoj
učionici nastavu pohađao na Enfildu, naciljao je gornji levi ugao, pa
150
golmanu Njukasla Šaki Hislopu ni pet šaka ne bi bilo dovoljno da
ukroti loptu - 1:0.
Škot Keni Dalgliš, igračka veličina Redsa, tada na klupi Svraka,
nije uspeo ni da izusti Cezarove reči, a Crveni su mu servirali novog
„sina Bruta“.
Mekmanaman je oduzeo loptu, dalekometnim pasom gurnuo u
vatru Robija Faulera, navijač Evertona je pokušao da istopi nade
Njukasl Junajteda kao karamele, šutirao je ispod istrčalog Hislopa,
lopta je umesto u mreži završila na stativi, no tu je bio Čeh Patrik
Berger i s osam metara nazdravio, iako mu „plzenjsko“ pivo nije bilo
pri ruci. Promena rezultata samo minut posle prvog pogotka.
Klub na čijem dresu se nalaze morski konji, kaskao je dva
koraka iza svog rivala na ovom meču, a da zlo po njih bude veće,
Liverpul je u svom sastavu imao ljubitelja konja, pa je galop završen
još jednom egzekucijom.
Džejmi Rednap nije od oca, kao dete iz poznate pesme, tražio
da mu kupi auto, bicikl, trotinet, već loptu, a da je Hari dobro
postupio što mu je ispunio želju bilo je jasno tri minuta pre odlaska
na odmor.
Filigrantski je s polovine svoje družine poslao dubinsku loptu u
prazan prostor, Fauler je ponovo bio brži od pratilaca, sa 17 metara
je poentirao, dok se golman Hislop posle još jednog neuspešnog
istrčavanja osećao kao Nina Badrić na šumadijskoj svadbi. Liverpul
- Njukasl Junajted 3:0.
151
Turske, indijske i latinoameričke serije sadrže stotine epizoda,
preokreta i neočekivanih dešavanja, baš takva je sudbina kluba s
Enfilda u novijoj istoriji. Vole ljudi Hičkoka pa to ti je.
tako.
Do 71. minuta je sve izgledalo izvesno, od tog trenutka nije bilo
Kit Gilespi je u životu sve stavljao na kocku, to ga je dovelo do
bankrota, suprotno se dogodilo pre više od dve decenije. Okretao
je rulet nadomak šesnaesterca domaćih, nekako je uhvatio dah i
kockao se uputivši naizled bezopasan udarac, a kad je Dejvid Džejms
stajao na golu ništa nije bilo benigno.
Nekadašnji igrač - trener u zemlji svetih krava, Indiji, poput lude
krave se bacio u prazno, lopta se u niskom letu preko njegovih ruku
našla u mreži.
Ništa strašno - prozborile su pristalice Redsa,“ plus 2“ je bila
zadovoljavajuća zaliha.
Bili su fanovi kluba iz Mersisajda u pravu. Donekle.
Manje od 200 sekundi pre isteka regularnog dela su se zabrinuli.
U ovoj situaciji je Rednap pogrešio, sad je ekscentrični
Kolumbijac Faustino Asprilja došao u poziciju u kojoj je bio Fauler,
a ne treba zaboraviti da je u Njukasl Junajted stigao iz „čokoladnog“
kluba - Parme. Kao u reklami za „snikers“, samo što on nikad nije
bio mister Bin, uvek je ličio na onog kung - fu majstora.
Energetski besprekoran, atletski takođe, prebacio je loptu
preko Džejmsa pre nego što je zakoračio u kaznenih 16 i ona je
završila na pravom mestu po njegov tim.
152
I šta sad? Klackalica. Izjednačenje ili nokaut?
Izjednačenje!
Minut po smanjenju deficita stiglo se do egala.
Na sve ili ništa su poletele Svrake, ne baš obećavajući centaršut
u nedostatku boljeg rešenja, Voren Barton je skokom nastavio
akciju, na sedam metara od Džejmsove gol-linije izazvao gužvu,
Asprilja umalo da postane dvostruki strelac, no ništa od toga, ipak
se Bartonovo ime našlo na listi strelaca, čuvaru mreže Liverpula
proturio je loptu kroz noge za 3:3.
Njegov imenjak bio je deo filma „Najveći svetski ljubavnik“, a
ovaj mlađi u tom času najvoljeniji lik u Njukaslu.
Kuku lele za menadžera Roja Evansa i Crvene.
Poželeli su svi kojima je „Nikad nećeš hodati sam“ omiljena
pesma da se susret što pre okonča, Englezi jesu jezički Germani,
samo nisu Nemci pa da pobeđuju u poslednjim sekundama.
Ko kaže? Da se kladimo da su i to mogli!
Norvežanin Stig-Inge Bjernabi zaveo je olimpijsku
vicešampionku u rukometu, po završetku karijere je postao sportski
direktor Rozenborga, pa je za njega jedan maestralan centaršut kao
sedmerac na prazan gol.
Direktorski precizna lopta s levog boka, kosina fjorda nije bila
ravna ovom centaršutu, Fauler kao da je uzjahao Pegaza, vinuo se
nebu pod oblake i sa šest metara zakucao „bubamaru“ od zemlje iza
leđa Hislopa - 4:3.
153
Fudbal se i ovog puta pokazao uzbudljivijim od Hičkokovih
filmova, toliko da mu je i slavni reditelj mogao prepustiti nagradu
Oskar.
Bilo je to vreme romantike, kad su se mnogi igrali fudbala.
Kao deca.
154
Jacquieline Aguilera, Ninibeth Leal, Astrid Carolina Herrera…
Ako ste pomislili da sam počeo nabrajati članice idealne
petorke, grdno ste se prevarili!
Da se izbori za miss sveta održavaju na košarkaškim terenima,
ove tri dame bi sigurno bile visokopozicionirani pickovi na draftu
najlepših žena, ali visoke potpetice su suviše klizave, one i NBA
parketi nekako ne idu nogu pod nogu, pa su u dresove klubova
najjače lige na planeti lepotice iz Venecuele kao svog predstavnika
poslale mistera, koji fanove nije očaravao svojom lepotom već
košaraškim umećem.
Ako je verovati narodnoj pesmi Kolubara tiho teče, neopevani
Rio Orinoco se račva, a Carl Herrera se ulio u istorijski tok
National basketball associationa kao prvi Venecuelanac na rosteru
nekog kluba u najvećem basketaškom cirkusu na svetu.
Kako je počeo, tako je i završio. Kad već njegova rodna zemlja
nije monarhija, on je sebe krunisao za kralja. I to trostrukog, s tom
razlikom što je umesto krune stavio šampionsko prstenje.
Da bi mu to pošlo za rukom, mada je za veliki uspeh potrebna
i pametna glava, u 21. godini života, 1987, upisao se na niži
univerzitet - Jacksonville college.
155
Pošto u ovoj obrazovnoj ustanovi bolje prolaze pevači, a mladić
rođen na Trinidadu i Tobagu je bolje poznavao košarkaške taktove,
violinski ključ je zamenio ključnim poenima na drugom koledžu dve
godine kasnije.
Da li zbog toga što je u mrežice „pucao“ poput texaških rangera
ili mu je čuveni student tog univerziteta Clyde Drexler poklonio
„nebeske klizaljke“, možda i zato što mu je neki naftaš besplatno
davao gorivo za automobil, Herrera je prešao na čuveni college
Houston, a u dresu Puma je u sezoni 1989/90. postao najbolji strelac
ekipe, ujedno je „ogrebao“ i mesto u idealnoj postavi Southwest
konferencije NCAA karavana.
Pošto je u Sjedinjene Američke Države došao da uči i igra
košarku a ne da bi se provodio, nije ga bilo briga ni za Miami beach,
ni za neku Miami bitch, jer je na draftu 1990. godine kao 30. pick
izabran da žari i pali u dresu Miami Heata.
Pre stupanja na najveću pozoricu je postao član „kraljevske“
porodice. Stavio je prvu krunu svoje karijere odlaskom u najveći
svetski klub van Severne Amerike, međutim, Real Madrid je te
1990/91. više ličio na klub prosjaka nego na kraljevski kolektiv i
Herrera se iz Španije u SAD vratio kao conquistador bez ratnog
plena.
U vreme njegovog povratka u Houston Don Chaney, potom i
Rudy Tomjanovich polako su spremali svoje Rakete za lansiranje u
sam vrh orbite koja je oivičena tablom i obručima, a kao dodatak
najkvalitenijem pogonskom gorivu Rocketsa bio je Carl Herrera,
156
mada su performanse družine iz Texasa i bez njega iz godine u
godinu bivale sve bolje.
Rookie sezona za Carla je prošla kao prvi mačići. „Bačena“ je
u privikavanju na arenu u kojoj mačke kidaju lavove, pa je i njegov
učinak od 4,4 poena po utakmici bio u skladu sa tim.
Već naredne godine je ličilo je da se polje njegovog delovanja
malo proširilo, tako da je 7,5 poena na 81 meču ipak predstavljalo
Atlanski okean naspram Karipskog mora, mada Rakete nisu letele
supersoničnom brzinom, pa je Seattle ostao nepremostiva prepreka
u drugoj rundi play offa.
Godinu dana kasnije došlo je do eksplozije. Rocketsi su obleteli
NBA planetu, iako je Herrera umanjio doprinos ekipi koji se iskazuje
kroz cifre, ali su Olajuvon, Thorpe i ostali pomogli svom saigraču da
po drugi put u karijeri postane kralj. Ovoga puta pravi!
Odnos pobeda i poraza u regular seasonu (58-24) predstavljao
je odličan uvod u doigravanje, a po završetku doigravanja za titulu
su Houston Rocketsi nakrivili šešire kao rancheri u njihovoj
saveznoj državi.
Gorki plod iz Velike jabuke, New York Nicksi, u finalu su
pretvoreni u trulež, a Herrerina 4 poena u 3. utakmici serije
praktično su donela pobedu (93:89) i mogućnost da se kasnije stigne
do prvog pehara u istoriji kluba.
U ugostiteljskim objektima se traži repete, a u sportskim
repeat, pa su „konobari“ iz dvorane The Summit servirali svojim
navijačima 1995. još jedno slavlje.
157
Junak ove priče je neznatno napredovao u košgeterskom smislu
u ligaškom delu nadmetanja, u play offu identičan sezoni ranije (4,7
poena), no nisu iste bile cifre u rubrici „titule“ kad su Rocketsi u
pitanju, pošto je jedinicu zamenila dvojka, jer je magija ostala na liniji
slobodnih bacanja kad je na nju u uvodnoj utakmici serije stao Nick
Anderson, pa su dobili „metlu“ i Carlitovim venama je ponovo
potekla plava krv.
Cilj je ostvario, provozao se sa svojim Raketama i potom
promenio „vozilo“. Kontrolnu tablu je zamenio Mamuzama iz San
Antonija, za početak lošim izdanjem u 44 nastupa i manje od 2 poena
u proseku,a onda 1996/97. kao da je urekao Spurse. Ostvarenja
karijere - prosek od 8 poena odnosno rekordan doprinos na jednom
susretu (24 poena protiv Bucksa) nedovoljno za ostvarenje snova o
novom šampionskom prstenu jer Mamuze nisu imale pravog „konja“
koji bi trčao u play offu i sezona za njih je okončana pre kupališne.
Sve posle toga ličilo je na isušivanje Atlantica. Trostruko slabije
partije u odnosu na godinu pre značile su da se rastanak bliži.
Jedva da mu je „rika“ Grizlija iz Vancouvera dopirala do ušiju,
te je posle samo četiri nastupa za kanadski klub otišao na „kopanje“
NBA rudnika sa oruđem Denver Nuggetsa, ali se Zlatno grumenje
slabo kotrljalo prvom ligom sveta i Carl Herrera se 1999. zauvek,
posle 465 utakmica, 5.3 poena i 3.6 skokova po odigranom meču,
otkotrljao iz najmoćnije košarkaške familije.
A Orinoco i dalje teče…
158
Fudbalski stadioni nisu ringovi, mada borbe na terenu često
liče na bokserske mečeve, pa na njima nema znakova gonga za
početak i kraj runde, ali zato postoje igrači čija imena večno
odzvanjaju u sećanjima ljubitelja najpopularnijeg planetarnog sporta,
iako se često dešava da ih vetrovi vremena odnesu u duboki
zaborav.
Ime Brajana Dina naraštajima koji su odrastali u vremenu
„Fudbal menadžera“ znači onoliko koliko i izvod iz matične knjige
obućara iz Ekpea ili broj cipela apotekara iz Barisala, a za istorijske
knjige najvišeg ranga engleskog fudbala je ravno citatu iz Biblije.
U godini 1968, kada su se studenti u Evropi negramatički na
protestima obraćali svojim pretpostavljenima, u Lidsu, „gradu
gramatike“, životna slova složena su u novoronđenčetu po imenu
Brajan Din.
Pred svakim ljudskim stvorenjem koje ugleda svetlost ovog
sveta stoje dve mogućnosti - dostizanje visina ili „kanal“. One koji
sebe utisnu između ove dve krajnosti, u sredinu, obično svi najbrže
zaborave.
Ovaj dečačić je, kakvog li čuda, iz životne ravnice doskočio do
nižih ali uočljivih fudbalskih oblaka, jer kako bi se drugačije mogao
159
nazvati onaj ko se rodi u „gradu kanala“ a na kraju završi u analima
elitne lige u „kolevci fudbala“? Znalac, majstor, zvezda ili nešto
četvrto?
Ne postoji beba koja prvo potrči kao Bolt pa onda prohoda,
tako da je i budući golgeter na početku seniorske karijere put do
najjače lige u Ujedinjenom Kraljevstvu gradio od nižerazrednog
kluba Donkaster Rovers 1985. godine, kolektivu poznatom po
odličnom ženskom pogonu.
No, Din je više bio za mušku igru, pa je posle četiri godine
odlučio da promeni sredinu.
Fudbal je igra mudrih i oštrih ljudi, a njemu je sečenje
protivničkih odbrana bilo preče od mudrovanja, pa je između dva
kluba u Šefildu - Sova (Šefild Vendzdej) i Oštrica (Šefild Junajted)
odabrao ubojitiji.
I nije pogrešio!
Dok je u pogonima železare u „gradu čelika“ sve pucalo od
visokih temperatura, čelnici engleskog fudbala su hladne glave
odlučili da od leta 1992. pokrenu istinsku profesionalnu ligu.
Pošto je takmičenje nazvano Premijer liga, u avgustu 1992.
godine je odigrano premijerno kolo, a komplet „premijera“
zaokružen je premijernim golom.
Na stadionu Bramal Lejn gostovao je veliki Mančester Junajted.
Popularni Crveni đavoli su đavolski brzo posečeni od strane
Oštrica, a najtanji vrh u cveno-beloj opremi, ujedno smrtonosan po
izabranike Aleksa Fergusona bio je upravo Brajan Din.
160
Sam početak meča, aut u korist njegove ekipe, gužva pred
golom Petera Šmajhela, Din najspretniji, najpametniji, znači da je
radila glava i iz neposredne blizine lopta se od njegovog čela odbila
u mrežu.
Prvi gol u istoriji Premijer lige Engleske!
Da je prvi ušao u neki oslobođeni grad ili se prvi popeo na
Mesec, pucalo bi već istopljeno oružje iz Trafalgarske bitke, bio bi
organizovan defile tenkova iz bitke za El Alamejn, časovnik na Big
Benu bi minut obrnuo za 10 sekundi.
Da je. Šta bi bilo kad bi bilo…
Ovako je ostala istorija, ta učiteljica života ponekad manje
surova od ljudi zbog kojih je nastala, pa je kao na razboju utkala
njegovo delo na mesto na kom nema (potpunog) zaborava.
Ko priznaje pola mu se prašta (samo u dečjim pričama, ali nema
veze), tako da je i Dinu vreme donekle oprostilo priznanje da ni
njemu ta egzekucija u prvom trenutku nije izgledala toliko bitna, jer
se sve zbilo u godinama kad je italijanski fudbal, da li zbog prijatnije
klime od one ostrvske, atraktivnih voditeljki fudbalskih emisija ili
ukusnije hrane, bio pojam za „najvažniju sporednu stvar na svetu“.
Dokazujući se u skoro 300 utakmica u najvišem rangu kao
špicasti mač sa više od 70 smrtonosnih uboda rivalskih golmana, već
1993. je poželeo da se pretvori u miroljubivo stvorenje na terenu,
vratio se u rodni grad i naredne četiri sezone se „šepurio“ u dresu
Paunova poznatih pod imenom Lids Junajted.
161
Prva ljubav zaborava nema za većinu ljudi, ali je on ipak više
voleo drugu, srce ga je 1997. nakratko vratilo u Šefild Junajted,
potom je još kraće naredne godine širio krila među lisabonskim
Orlovima (Benfika), da bi se skrasio u Midlsbrou.
Stranice fudbalske istorije nije dirao sledeće tri godine, a onda
je sledio prelazak u Lester Siti, a u dresu Lisica je kao najopakija lija
2002. godine prvi „ugrizao“ mrežu na novootvorenom Vokers
stadionu i po drugi put je postao prvi!
Kao da mu svi „zločini“ prema suparničkim timovima nisu bili
dovoljni, obukao je dres Čekićara iz Londona - Vest Hem Junajteda,
srećom pa nije dugo mlatio, jer se 2004. vratio domu svome,
međutim, perje Paunovima je uveliko opadalo, ni u Sanderlendu nije
našao spas, niti je postao slavan u Pert Gloriju i mačeve je zauvek
uvukao u korice 2006. u uniformi Šefild Junajteda.
U norveškom Sarpsborgu 08 njegov pokušaj da postane ozbiljan
trener „spaljen“ je kao istoimeni grad u Severnom sedmogodišnjem
ratu, u dve godine (2012-2014) bez značajnijeg učinka i trostruki
reprezentativac Gordog Albiona imao je višestruki razlog da se
posveti drugom poslu.
U igračkoj karijeri je bio lisica, u poslovnoj vuk.
Iz koje god perspektive da se pogleda - ujed je neminovan,
Srbima svakako bolan, jer novac troši, ili možda zarađuje, kao
suvlasnik od 2019., u Ferizaju, albanskom klubu iz Uroševca, na
Kosovu i Metohiji, članu Superlige Kosova*, prvaku ovog takmičenja
2013. godine.
162
Nadimak kluba je Vukovi, a vuk je „simbol ustanka protiv
zapadne civilizacije“ (Dragoš Kalajić) i „mitski predstavnik srpskog
naroda“ (Veselin Čajkanović).
Prepoznajete li apsurdnost?
Kuda ideš, svete?
163
Pre 78 godina 700 tenkova nemačke vojske nije uspelo da
probije odbrambeni bedem sovjetskih branilaca Vladikavkaza, a pre
2,5 decenije u pohod na isti grad i Spartak - Alaniju, ruskog
predstavnika u 1. kolu Kupa UEFA, krenulo je dvadesetak fudbalera
Liverpula predvođenih menadžerom Rojom Evansom.
Medvedi se plaše kavkaskog ovčara, a klub sa Kavkaza je u
vreme odigravanja ove utakmice u svojim redovima imao igrača koji
je „režao“ na protivničke golmane. Njegov „ujed“ je često bio
smrtonosan. Ime mu je Mirdžalol Kosimov (Mirdžalal Kasimov).
Mark Rajt je znao da donese radost Englezima, ovoga puta je
doneo šansu četi Valerija Gazajeva, pošto je nedaleko od ivice
šesnaesterca svoje ekipe srušio ka golu ustremljenog Kaniševa.
Kasimov je preko „živog zida“ ciljao bliži ugao, „jedinica“
Crvenih Dejvid Džejms, model kompanije „Armani“, na pogrešnu
stranu je pokušao da zakopča svoju mrežu, lopta se ispred njega
odbila i odskočila u gornji deo gola za vođstvo domaćih u 22. minutu
igre.
Da je ovaj meč igran vek i po ranije, Ljermontov bi napisao
pesmu u čast uzbekistanskog napadača, ovako je strelac prvog gola
na utakmici dobio pesmu (samo) sa tribina.
164
Od nikotinskog zavisnika Džejmsa su zavisile šanse za uspeh
Spartak - Alanije, a od Stiva Mekmanamana sudbina člana Premijer
lige Engleske.
Nekom treća sreća, nekom četvrta magareća, navijačima kluba
sa Enfilda 33. minut na srcu.
Majkl Tomas je po završetku fudbalske karijere znao koga da
angažuje za rad u svojoj agenciji za obezbeđenje dok je Liverpul znao
kakav mu igrač treba, pa je izabrao baš njega. I nije pogrešio!
Posle kornera u korist tima iz „grada Bitlsa“, ruski defanzivci su
izbili loptu na nekih 30 metara blizu aut - linije, Tomas je loptu poput
bube proturio kroz poslednju liniju odbrane, Mekmanaman ju je
prihvatio, u kaznenom prostoru je obišao istrčalog golmana Hapova,
otišao je suviše iskosa i činilo se da je on novi „suvišni čovek“ iz
Ljermontovljevog romana.
Međutim, fudbal je u tom trenutku napisao drugi, svoj, tom tog
književnog dela. Stiv je načinio okret ka golu, hudinijevski postupio
i milimetarski precizno visoko podigao loptu koja je završila u mreži
12 munuta pre odlaska na odmor.
Pošto gol u gostima vredi više nego na domaćem bojištu,
Gazajev je od stresa umesto sukanja svojih čuvenih brkova morao
da zasuče rukave i svojim učenicima pokaže put ka pobedi.
Oni su stvarali šanse, sudija nije dosuđivao kaznene udarce (a
mogao je), dok su Evansovi puleni čekali svojih pet minuta. U stvari,
i pet sekundi je dovoljno da bi se stiglo do trijumfa.
165
Čuda se događaju u filmovima, u bajkama takođe, mada je uslov
da na teren istrči Alisa, međutim, njega družina iz Vladikavkaza nije
ispunila uslov taj ovom prilikom.
U takvim situacijama u sportu postoje protivnici, dve
suprotstavljene strane.
U 7. minutu drugog poluvremena napadao je Liverpul,
Mekmanaman je na 30-35 metara kratkim pasom uposlio Džejmija
Rednapa, no nikom ni na kraj pameti nije bilo da će se još jedno
književno delo biti ispisano fudbalskim perom. I to bestseler.
Vezni igrač gostiju je malo krenuo napred, zatim je, kao da je
sin Harija Potera a ne Harija Rednapa sa sredine čarobnim
projektilom gađao sam gornji levi ugao Hapovljevog gola, pa je čuvar
mreže domaćih, umesto šuta, pročitao na semaforu
novouspostavljeni rezultat - 1:2, 55. minut.
Iako su fudbaleri, koji su krajem te 1995. osvojili titulu
nacionalnog šampiona najveće države na svetu, nastavili sa atacima
ka Džejmsu, Liverpul je po poslednjem sudijskom zvižduku nastavio
napad ka daljem takmičenju.
A bilo je vruće, mora se priznati.
166
167
UVODNA REČ .......................................................................................... 4
PAKLENI HAJBERI ..................................................................................... 6
BELO TAMNIJE OD CRNOG ................................................................ 10
DOBRI ŠVABA U LOŠIM VREMENIMA ................................................. 15
ENGLEZI MIRIŠU NA LALE ................................................................... 22
ARSENALOV REKORDNI LOV NA LISICE ........................................... 26
ALFA U SPORTU, OMEGA U ŽIVOTU ................................................. 29
SLAM DUNK IZ LIBANSKOG PAKLA .................................................. 36
ĐAVO ĆE GA ZNATI KAKO GRUVAJU TOPOVI ............................... 40
ŠAMPION POSEČEN POLITIČKOM SABLJOM ................................... 43
ŽINOLIN POBEDNIČKI KUKURIK ....................................................... 47
SVRAKE VISOKO LETE .......................................................................... 50
GOSPODA PAUNOVI, KNEŽEVI PROSJACI ........................................ 54
„JAHAČ“ U KOŠARKAŠKOM SEDLU ................................................... 57
DEGUSTACIJA KOLUMBIJSKE KAFE .................................................... 62
DOBRA VILA NAJDŽEL SPINK ............................................................. 66
ZALEĐENA PALICA BEJZBOLAŠKOG BAMBINA ............................... 70
NAJVEĆI MINUS KOŠARKAŠKE MATEMATIKE ................................... 74
168
JUNAK „VEČNE“ UTAKMICE ............................................................... 78
PREKO LEGENDE U LEGENDU ............................................................ 82
ĐAVOLI UPLAŠILI STARU DAMU ........................................................ 86
RUSKE KARAMELE ................................................................................ 90
PRESKUPO PLAĆENI PENALI ............................................................... 94
RAPID U DUNAVU ................................................................................ 99
ITALIJANSKO IZBRIJAVANJE SEVILJSKOG BERBERINA ................... 103
DABAR IZ FUDBALSKIH DUBINA LA PLATE .................................... 107
CVET POD KOŠEVIMA ........................................................................ 112
PENZIONERI MRZE ORUŽJE, TOBDŽIJE PLAVE ŠLEMOVE ............. 116
ARSENAL TRAFORD ........................................................................... 121
NEBRUŠENI DIJAMANT IZ NBA RUDNIKA ...................................... 124
PANCERI POD CRNOM ZEMLJOM .................................................... 127
RUMUNSKA AMERIKA ........................................................................ 130
PENZIONISANJE PEVACA .................................................................. 138
ARTILJERIJA U PLAMENU ................................................................... 141
BAKA SA SRCEM MOMČINE .............................................................. 146
SEDAM PLUS - EPIZODA 2 ................................................................. 150
ŠAMPIONSKI PRSTEN IZ DUBINA ORINOCOA .............................. 155
PRIČA IZ ENGLESKO - KOSMETSKOG FUDBALSKOG CIKLUSA ... 159
CRVENI KAVKAZ ................................................................................ 164
169
CIP - Каталогизација у публикацији
Библиотеке Матице српске, Нови Сад
821.163.41-92
796.332
СТОЈИЋ, Драган, 1979-
Sportska svaštara [Elektronski izvor] : priče iz sportskoistorijskog
kovčega / Dragan Stojić. - Subotica : Exyu fudbal, 2021
Način pristupa (URL):
http://www.exyufudbal.in.rs/biblioteka/sportska-svastara. - Опис
заснован на стању на дан 11.01.2021. - Насл. са насловног
екрана.
ISBN 978-86-900942-4-0
а) Фудбал -- Историја
COBISS.SR-ID 29451017
170