Børnene er det vigtigste - Folkeskolen
Børnene er det vigtigste - Folkeskolen
Børnene er det vigtigste - Folkeskolen
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Steen Hildebrandt <strong>er</strong> professorog ph.d. ved Aarhus Univ<strong>er</strong>sitet,ledelses- og organisationsforsk<strong>er</strong>,medforfatt<strong>er</strong> til bøg<strong>er</strong>neEmpati - <strong>det</strong> d<strong>er</strong> hold<strong>er</strong> v<strong>er</strong>densammen og Når klokken ring<strong>er</strong>ud, forfatt<strong>er</strong>, redaktør ogbidragyd<strong>er</strong> til fl<strong>er</strong>e hundredebøg<strong>er</strong> om ledelse, organisationog samfundsforhold.Fotograf: Morten HoltumSteen Hildebrandt formår på solid vis at tegne kontur<strong>er</strong>neaf en stærk vision for folkeskolen, et “grøntocean”, som omfatt<strong>er</strong> kompetenc<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> peg<strong>er</strong> fremad,nemlig kreativitet og dannelse.Henrik Bey<strong>er</strong>,direktør, Børn og Unge, H<strong>er</strong>ning KommuneDanmark <strong>er</strong> et trygt og dejligt land – <strong>det</strong> forpligt<strong>er</strong>.Det kræv<strong>er</strong> mod, nytænkning og øveban<strong>er</strong> i skolen atfinde nye veje. Det <strong>er</strong> befriende for børnene og voresfælles fremtid, at d<strong>er</strong> komm<strong>er</strong> et hj<strong>er</strong>teligt opråb.Christina Hostrup,skoleled<strong>er</strong>, Risskov SkoleSteen Hildebrandt har indsigten og mo<strong>det</strong> til attænke på tværs af de gængse eksp<strong>er</strong>troll<strong>er</strong> og ved, atvi ikke komm<strong>er</strong> vid<strong>er</strong>e som mennesk<strong>er</strong> og samfunduden et helt nyt paradigme. Det <strong>er</strong> ikke bare skolen,som <strong>er</strong> for vigtig til at ov<strong>er</strong>lade til politik<strong>er</strong>ne. Vi ogvores børn og børnebørn <strong>er</strong> for vigtige.Jesp<strong>er</strong> Juul,familiet<strong>er</strong>apeut, forfatt<strong>er</strong> ogled<strong>er</strong> af Family Lab Int<strong>er</strong>nationalVi skal ikke have v<strong>er</strong>dens bedste skole. Vi skal have enskole, d<strong>er</strong> pass<strong>er</strong> til os. Til Danmark. Til børnene.”Børnene <strong>er</strong> <strong>det</strong> <strong>vigtigste</strong>” - en titel på en bog, men ogsåen til hudløshed gennemtærsket floskel, vi ynd<strong>er</strong> at hivefrem ved skåltal<strong>er</strong>ne, hvoreft<strong>er</strong> vi alligevel glemm<strong>er</strong><strong>det</strong>, når finanskrise og andre alvorlig<strong>er</strong>e problem<strong>er</strong>bank<strong>er</strong> på døren. Hildebrandt har formået at sætte tykstreg und<strong>er</strong>, hvorfor ”børnene <strong>er</strong> <strong>det</strong> <strong>vigtigste</strong>”. Og såhar han ikke bare formået at få sat vigtigheden ind ien naturlig kontekst med globalis<strong>er</strong>ing og finanskrise,men han har også givet mig endnu fl<strong>er</strong>e skyts til atkæmpe for, at børn ikke uddannes på samlebånd til enindustrialis<strong>er</strong>ing, d<strong>er</strong> for længst <strong>er</strong> ov<strong>er</strong>stået, men til atmestre egne liv – h<strong>er</strong>und<strong>er</strong> læring.Det bedste af <strong>det</strong> hele <strong>er</strong> dog, at med Hildebrandtstænkning om den danske skole bliv<strong>er</strong> d<strong>er</strong> pludseligplads til dem, d<strong>er</strong> hidtil har været dømt ude. Alle kannoget. Alle har en hylde, de pass<strong>er</strong> til. Sommetid<strong>er</strong>kræv<strong>er</strong> <strong>det</strong> bare lidt m<strong>er</strong>e kreativitet at finde den hylde.Sommetid<strong>er</strong> må vi selv snedk<strong>er</strong><strong>er</strong>e den. Og <strong>det</strong> <strong>er</strong> <strong>det</strong>,den danske skole skal hjælpe børn med. Alle børn.Lisbeth Zornig And<strong>er</strong>sen, cand. polit. og konsulent,formand for Børn<strong>er</strong>å<strong>det</strong>Steen Hildebrandt BØRNENE ER DET VIGTIGSTE - fremtiden, skolen og barnetSteen HildebrandtEnhv<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> har med børn at gøre, og som samtidighar d<strong>er</strong>es møde med fremtiden på sinde, kan medfordel lade sig inspir<strong>er</strong>e af denne bog. En hyldest tilrummelighed, forskellighed, empati. I mit hj<strong>er</strong>te hard<strong>er</strong> aldrig været tvivl, børnene <strong>er</strong> <strong>det</strong> <strong>vigtigste</strong>, vi har.Renée Toft Simonsen,forfatt<strong>er</strong> og psykologIgen forstyrr<strong>er</strong> Steen Hildebrandt <strong>det</strong> traditionellesamfund og ikke mindst vores folkeskole. En reflekt<strong>er</strong>endeog passende bog til at kvalific<strong>er</strong>e samfundsdebattenom tilrettelæggelsen af fremtidens udfordring<strong>er</strong>– og ikke mindst vores folkeskole, d<strong>er</strong> træng<strong>er</strong>til en reform<strong>er</strong>ing.Henrik Lang<strong>er</strong> Carlsen,skoleled<strong>er</strong> på Ørestad SkoleSteen Hildebrandt giv<strong>er</strong> håb! Jeg glæd<strong>er</strong> mig til atomsætte bogens ambitiøse og innovative tank<strong>er</strong> tilvirkelighed i en nyskabende folkeskole.Dorthe Junge,MBA og skoleled<strong>er</strong> på Fred<strong>er</strong>iksb<strong>er</strong>g Ny SkoleSteen Hildebrandts bog <strong>er</strong> et fremragende bidragtil den debat, som nødvendigvis må være en delaf enhv<strong>er</strong> radi-kal nytænkning af samfund, skoleog barndom, og jeg kan på <strong>det</strong> varmeste anbefaleenhv<strong>er</strong> at lade sig inspir<strong>er</strong>e af den.Hans Henrik Knoop,lektor, ph.d., Aarhus Univ<strong>er</strong>sitet og formand forEuropean Network for Positive Psychology
ørnene <strong>er</strong> <strong>det</strong> <strong>vigtigste</strong>– fremtiden, skolen og barnet
Steen Hildebrandtbørnene <strong>er</strong> <strong>det</strong> <strong>vigtigste</strong>– fremtiden, skolen og barnet
Børnene <strong>er</strong> <strong>det</strong> <strong>vigtigste</strong> – fremtiden, skolen og barnetAf Steen Hildebrandt© Steen Hildebrandt og TURBINE 2012, Aarhus1. udgave, 1. oplagGrafisk opsætning: Birgitte H<strong>er</strong>kildOmslag: Ida KnudsenForlagsredaktion: Marie Brocks Larsen og Lisette Ag<strong>er</strong>bo HolmTryk: Scandinavian Book A/SAlle rettighed<strong>er</strong> forbeholdesISBN: 978‐87‐7090‐799‐6www.turbine.dk
Til mine børn Minna og Martin
ForordAf Marianne JelvedDenne bog handl<strong>er</strong> om samfun<strong>det</strong>, skolen og om de forandring<strong>er</strong>,d<strong>er</strong> kan blive fundamentet for at skabe en fremtid,hvor vi kan øjne mulighed<strong>er</strong> for at løse de store problem<strong>er</strong> ogudfordring<strong>er</strong>, vi står midt i nu. Kan blive. For <strong>det</strong> kræv<strong>er</strong> nogetell<strong>er</strong> meget af os selv. Meget kan forklares ved at se på fortidenssamfundsudvikling, men ét <strong>er</strong> sikk<strong>er</strong>t, vi <strong>er</strong> på et galt spor iøjeblikket. Det <strong>er</strong> denne bogs ambition at give læs<strong>er</strong>ne øjne atse med, iagttagels<strong>er</strong> at få forstand af, point<strong>er</strong> til at skabe ide<strong>er</strong>med og til at skabe mod på forandring.Industrisamfun<strong>det</strong>s måde at tænke skole, masseproduktionog økonomisk effektivitet på <strong>er</strong> i virkeligheden meget sværat ryste af os, selv om vi godt ved, at den ikke går læng<strong>er</strong>e.Både børn og voksne <strong>er</strong> blevet til midl<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> måles i penge.Styrings-, målings- og belønningsværktøj<strong>er</strong> bidrag<strong>er</strong> til eteksklusionssamfund, et ‘dem-og-os-samfund’. Vi har i ste<strong>det</strong>for brug for “en afhængigheds-” ell<strong>er</strong> “samhørighedsv<strong>er</strong>denog -tænkning”.H<strong>er</strong> ved begyndelsen af <strong>det</strong> 21. århundrede <strong>er</strong> d<strong>er</strong> et klartbehov for forandring<strong>er</strong>. Befolkningsvæksten fra 1930 til 2030vil gå fra to milliard<strong>er</strong> til otte milliard<strong>er</strong> mennesk<strong>er</strong>. I USAproduc<strong>er</strong>es d<strong>er</strong> så meget affald, at <strong>det</strong> svar<strong>er</strong> til et ton affald p<strong>er</strong>p<strong>er</strong>son om året. En milliard børn ud af v<strong>er</strong>dens 2,2 milliard<strong>er</strong>lev<strong>er</strong> i fattigdom. Og vi må være bevidste om, at: “Vi ikke kan7
løse problem<strong>er</strong> ved at benytte os af den samme tænkning, somvi benyttede, da vi skabte problem<strong>er</strong>ne.” (Einstein).Steen Hildebrandts opfordring<strong>er</strong> <strong>er</strong> klare. Det <strong>vigtigste</strong> for os<strong>er</strong> at tage vare på vores børn og unge og medvirke til udviklingenaf d<strong>er</strong>es evn<strong>er</strong> til at leve og udvikle den ansvarlighed og etik, d<strong>er</strong>vil præge dem som borg<strong>er</strong>e, medarbejd<strong>er</strong>e, politik<strong>er</strong>e og led<strong>er</strong>e.Ikke desto mindre <strong>er</strong> d<strong>er</strong> udviklet div<strong>er</strong>se sæt af måling<strong>er</strong> i formaf nationale og int<strong>er</strong>nationale tests, d<strong>er</strong> styr<strong>er</strong> und<strong>er</strong>visning ogskoleopfattelse, som var de i pagt med en konkurrencestat, hvornogen <strong>er</strong> vind<strong>er</strong>e og andre tab<strong>er</strong>e. Så d<strong>er</strong> skabes mange tab<strong>er</strong>e iden danske folkeskole. Selvfølgelig gør d<strong>er</strong> <strong>det</strong>, når man mål<strong>er</strong>alle børn eft<strong>er</strong> samme målestok. Det <strong>er</strong> én af bogens mangepoint<strong>er</strong> om børn. Men sådan behøv<strong>er</strong> <strong>det</strong> ikke at være, hvis børnmødes med respekt og kærlighed, og hvis de oplev<strong>er</strong> sig værdsatog an<strong>er</strong>kendt som dem, de <strong>er</strong>. Med et citat fra bogen: “Skolen skalbidrage til, at børn får selvtillid og selvrespekt og får respekt for ogkærlighed til andre mennesk<strong>er</strong>, dyrene, naturen, andre kultur<strong>er</strong>,religion<strong>er</strong> og tradition<strong>er</strong>. Hvis børnene havde <strong>det</strong>, så ville de allevære stærke – og forskellige – og så ville de bedre være i stand tilat lære alt <strong>det</strong> an<strong>det</strong>, som de også skal lære.”Hele <strong>det</strong> nuværende uddannelsessystem får en kritisk behandlingfor ikke at være tidssvarende og for ikke at være istand til at give alle, ell<strong>er</strong> som minimum langt fl<strong>er</strong>e end i dag,en relevant uddannelse. Fejlen <strong>er</strong>, at uddannels<strong>er</strong>ne <strong>er</strong> indrettettil industrisamfun<strong>det</strong> og ikke til fremtiden. Det kan godt være,at d<strong>er</strong> <strong>er</strong> sket ændring<strong>er</strong>, men <strong>det</strong> <strong>er</strong> snar<strong>er</strong>e ov<strong>er</strong>fladiskhed<strong>er</strong>end udtryk for nytænkning. Ja, <strong>det</strong> <strong>er</strong> skarp kritik. D<strong>er</strong> talesmuligvis om reform<strong>er</strong>, men reform<strong>er</strong> <strong>er</strong> i virkeligheden kun8
lappeløsning<strong>er</strong>. D<strong>er</strong> skal en helt anden form for nytænkning til,hvor vi skab<strong>er</strong> fremtiden, mens den bliv<strong>er</strong> til. Det kræv<strong>er</strong>, at vikan frigøre os af fortidens tænkning og fornemme fremtidensbehov samt turde være eksp<strong>er</strong>iment<strong>er</strong>ende.Bogen advar<strong>er</strong> mod gennemsnitlighed og int<strong>er</strong>nationalbench marking af institution<strong>er</strong> og skol<strong>er</strong>. Den konkurrence,d<strong>er</strong> komm<strong>er</strong> ud af <strong>det</strong>, før<strong>er</strong> ikke i sig selv til vores egen visionfor samfun<strong>det</strong> og for <strong>det</strong>, vi skal arbejde med som vores styrkeområd<strong>er</strong>.Det vil kræve, at man ved, “hvor og hvem man <strong>er</strong> ogønsk<strong>er</strong> at være i fremtiden.” En minist<strong>er</strong>s løfte om at styrke kreativiteteni skolen ved at finde en time m<strong>er</strong>e om ugen til musik<strong>er</strong> ikke nok. D<strong>er</strong> <strong>er</strong> brug for en egentlig vision for Danmark, ogskolen skal tænkes ind i den vision. Steen Hildebrandt påpeg<strong>er</strong>,at d<strong>er</strong> <strong>er</strong> en nær sammenhæng mellem <strong>det</strong> empatiske menneske,bæredygtighedstanken, som den <strong>er</strong> defin<strong>er</strong>et af Gro HarlemBrundtland, og v<strong>er</strong>densborg<strong>er</strong>begrebet, som <strong>det</strong> <strong>er</strong> udviklet affilosoffen Pet<strong>er</strong> Kemp i V<strong>er</strong>densborg<strong>er</strong>en – et pædagogisk ideal.V<strong>er</strong>den bliv<strong>er</strong> m<strong>er</strong>e og m<strong>er</strong>e kompleks og modsigelsesfyldt. Det<strong>er</strong> i den v<strong>er</strong>den, vi skal lære vores børn at navig<strong>er</strong>e og træffebeslutning<strong>er</strong>.Steen Hildebrandt får os til at se, at vi <strong>er</strong> midt i et paradigmeskifte.Politiske programm<strong>er</strong> og modell<strong>er</strong> for samfund og ledelsehar som formål at finde svar på fremtidens problem<strong>er</strong>. Vi skalså at sige have svar på rede hånd. Men lær<strong>er</strong> vi at stille spørgsmålene?Nej, <strong>det</strong> gør vi ikke. Og d<strong>er</strong> <strong>er</strong> mange gamle måd<strong>er</strong> attænke på, d<strong>er</strong> skal <strong>er</strong>stattes af nytænkning. Men vi har megettravlt. Så travlt, som J<strong>er</strong>n-Henrik sig<strong>er</strong> <strong>det</strong> et sted: “Jeg <strong>er</strong> faretvild, men jeg skyd<strong>er</strong> en god fart.” Ja, vi skyd<strong>er</strong> en god fart, men9
føl<strong>er</strong> vi, “at d<strong>er</strong> <strong>er</strong> en mening med <strong>det</strong>, vi gør – en mening medlivet, en mening med skolen?” Vi optim<strong>er</strong><strong>er</strong> økonomi og produktion,men store samfundsmæssige problemstilling<strong>er</strong> kan viikke håndt<strong>er</strong>e. Vi skal lære at bruge vores viden på nye måd<strong>er</strong>.V<strong>er</strong>densborg<strong>er</strong>en og bæredygtighed bliv<strong>er</strong> Hildebrandts visionfor Danmark. V<strong>er</strong>densborg<strong>er</strong>en defin<strong>er</strong>es af Pet<strong>er</strong> Kempsom “<strong>det</strong> menneske, d<strong>er</strong> tag<strong>er</strong> nutidens store brændende globaleproblem<strong>er</strong> op for at bidrage til løsning<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> kan være til gavnfor menneskeheden.” Man <strong>er</strong> således borg<strong>er</strong> i <strong>det</strong> nationale samfund,som man <strong>er</strong> optaget i, og man <strong>er</strong> borg<strong>er</strong> i <strong>det</strong> univ<strong>er</strong>sellesamfund i kraft af at tilhøre menneskeheden.Forfatt<strong>er</strong>en s<strong>er</strong> to revolution<strong>er</strong> foran sig: En en<strong>er</strong>girevolutionog en kommunikations- og teknologirevolution, d<strong>er</strong> begge vilføre v<strong>er</strong>den<strong>er</strong> af forskelle sammen. Men <strong>det</strong> vil også få gigantiskindflydelse på samfund, produktivitet og beskæftigelse. Og vikan kun gisne om de omvæltning<strong>er</strong>, <strong>det</strong> vil føre med sig. Menforfatt<strong>er</strong>en har sine forestilling<strong>er</strong> om, hvilke handlemulighed<strong>er</strong>d<strong>er</strong> kan være.H<strong>er</strong> <strong>er</strong> en bog, d<strong>er</strong> før<strong>er</strong> læs<strong>er</strong>en gennem et muligt paradigmeskifte,og som meget præcist tag<strong>er</strong> udgangspunkt i børnene som<strong>det</strong> <strong>vigtigste</strong>, vi har, og som dem, d<strong>er</strong> skal løfte fremtidensopgav<strong>er</strong>. H<strong>er</strong> <strong>er</strong> en bog, som påpeg<strong>er</strong> mange af de fæld<strong>er</strong> ogdårlige spor, vi <strong>er</strong> havnet i, fordi vi ikke gør <strong>det</strong> klart, hvad d<strong>er</strong>giv<strong>er</strong> mening for mennesk<strong>er</strong> og hvilken vision, d<strong>er</strong> kan væreønskelig for Danmark. En vision, d<strong>er</strong> giv<strong>er</strong> retning og meningtil den skole, d<strong>er</strong> skal udvikle vores børn til at kunne navig<strong>er</strong>ei og mestre den fremtid, vi <strong>er</strong> i færd med at gøre til nutid. Læsden, og bliv både anfægtet og inspir<strong>er</strong>et.10
ForordJeg har skrevet denne bog, fordi jeg <strong>er</strong> optaget af udviklingen i<strong>det</strong> danske samfund og af folkeskolens udvikling og meget storebetydning i denne sammenhæng. Jeg <strong>er</strong> optaget af, hvordan <strong>det</strong>danske samfund i fremtiden kan og bør udvikle sig – både i lysetaf, hvad d<strong>er</strong> sk<strong>er</strong> i v<strong>er</strong>den, og i lyset af, hvad den danske befolkningønsk<strong>er</strong>. Bogen blev færdiggjort ved årsskiftet 2011‐12 pået tidspunkt, hvor Danmark, Europa og USA – ja, hele v<strong>er</strong>denvar konfront<strong>er</strong>et med uhyre store problem<strong>er</strong> af blandt an<strong>det</strong>økonomisk, klimamæssig og sundhedsmæssig karakt<strong>er</strong>.Jeg nær<strong>er</strong> ingen illusion<strong>er</strong> om, at d<strong>er</strong> <strong>er</strong> lette løsning<strong>er</strong>, hv<strong>er</strong>kennår man s<strong>er</strong> på de helt store problem<strong>er</strong>, for eksempel denklimamæssige, finansielle og økonomiske situation i v<strong>er</strong>den,men ej hell<strong>er</strong> når man s<strong>er</strong> på de, i <strong>det</strong>te lys, meget mindre problem<strong>er</strong>ell<strong>er</strong> mulighed<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> handl<strong>er</strong> om den danske folkeskolei fremtiden. Men løsning<strong>er</strong> <strong>er</strong> d<strong>er</strong>.Jeg tror, at en af vores store udfordring<strong>er</strong> <strong>er</strong>, at vi skal læreat blive meget bedre til at se potential<strong>er</strong> og mulighed<strong>er</strong> endproblem<strong>er</strong> og begrænsning<strong>er</strong>. Bedre til at formul<strong>er</strong>e håb. Vikæmp<strong>er</strong> en indædt kamp med mange af de problem<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> harhobet sig op som en del af den gigantiske industrielle udvikling,som de vestlige industrisamfund og nu Kina, Indien og Brasilienhar været og <strong>er</strong> på vej igennem. En udvikling, d<strong>er</strong> har givet endel af menneskeheden en enorm mat<strong>er</strong>iel levestandard, og somnu <strong>er</strong> ved at true hele klodens udvikling. Vi <strong>er</strong> så fokus<strong>er</strong>et påat forstå og løse disse kæmpeproblem<strong>er</strong> inden for den ramme11
og struktur, hvori de <strong>er</strong> skabt og opstået, at vi måske ov<strong>er</strong>s<strong>er</strong>en række mulighed<strong>er</strong> – potential<strong>er</strong>.Vi <strong>er</strong> ikke gode til at formul<strong>er</strong>e og tænde håb, hvorimod vi <strong>er</strong>gode til at se og fokus<strong>er</strong>e på en række trusl<strong>er</strong> og begrænsning<strong>er</strong>.Vi kæmp<strong>er</strong> for os selv og mod hinanden. Vi s<strong>er</strong> ikke så let samhørigheden,hv<strong>er</strong>ken i <strong>det</strong> små ell<strong>er</strong> i <strong>det</strong> store. Vi s<strong>er</strong> ikke dennære samhørighed i den enkelte klasse og på den enkelte skolemellem de mennesk<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> <strong>er</strong> d<strong>er</strong>. Vi betragt<strong>er</strong>, mål<strong>er</strong> og vej<strong>er</strong>den enkelte – hvad enten <strong>det</strong> <strong>er</strong> eleven, lær<strong>er</strong>en ell<strong>er</strong> led<strong>er</strong>en.Og endnu mindre s<strong>er</strong> vi den store samhørighed i v<strong>er</strong>den. Visend<strong>er</strong> forurening ind ov<strong>er</strong> andre. Vi tiltusk<strong>er</strong> os selv kortvarigefordele på andres bekostning. Vi foruren<strong>er</strong> og ødelægg<strong>er</strong> medåbne øjne – også i vores egen rede, for vi kan ikke blive enigeom, hvem d<strong>er</strong> først skal stoppe ødelæggels<strong>er</strong>ne, udnyttels<strong>er</strong>neell<strong>er</strong> den skadelige ell<strong>er</strong> uhensigtsmæssige adfærd. Og så bliv<strong>er</strong> vienige om at lukke øjnene og køre vid<strong>er</strong>e i håbet om, at mirakl<strong>er</strong>vis<strong>er</strong> sig på vejen hen mod de næste gen<strong>er</strong>ation<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> undrendestår og s<strong>er</strong> på, hvad <strong>det</strong> <strong>er</strong> for et samfund, vi ov<strong>er</strong>giv<strong>er</strong> til dem.Jeg vil g<strong>er</strong>ne med bogen tænde nogle håb for en anden udvikling.Jeg tal<strong>er</strong> også alvorsord i bogen og rett<strong>er</strong> blandt an<strong>det</strong>kritik mod de politiske led<strong>er</strong>e. Jeg formul<strong>er</strong><strong>er</strong> mig kritisk, menjeg ov<strong>er</strong>s<strong>er</strong> ikke, at vi har et samfund og en folkeskole, hvoromd<strong>er</strong> <strong>er</strong> meget godt at sige. Det danske samfund <strong>er</strong> et meget specieltsamfund i mange henseend<strong>er</strong> – positive henseend<strong>er</strong>. Det <strong>er</strong> dendanske folkeskole også; d<strong>er</strong> <strong>er</strong> meget godt at sige om skolen, omlær<strong>er</strong>ne og om led<strong>er</strong>ne. Det vil jeg g<strong>er</strong>ne und<strong>er</strong>strege h<strong>er</strong>, indenjeg formul<strong>er</strong><strong>er</strong> mig kritisk og argument<strong>er</strong><strong>er</strong> for ændring<strong>er</strong>. Jeg vilogså g<strong>er</strong>ne und<strong>er</strong>strege, at jeg ikke forsøg<strong>er</strong> at gøre mig klog på den12
pædagogiske og indholdsmæssige del af virket i folke skolen. D<strong>er</strong>tilhar jeg for ringe viden. Jeg forsøg<strong>er</strong> alene at tale om ramm<strong>er</strong>ne,om principp<strong>er</strong>ne og om de store linj<strong>er</strong>, <strong>er</strong>hv<strong>er</strong>vs- og samfundsudviklingen,selv om også <strong>det</strong> <strong>er</strong> meget skrøbelige størrels<strong>er</strong>, somman skal være varsom med at udtale sig for skråsikk<strong>er</strong>t om. Jegskriv<strong>er</strong>, fordi jeg men<strong>er</strong>, at vi skal forsøge at tænke tank<strong>er</strong> om,hvordan situationen <strong>er</strong> nu og h<strong>er</strong> for skolen og ud fra <strong>det</strong> forsøgeat formul<strong>er</strong>e klare billed<strong>er</strong> af fremtiden – for d<strong>er</strong>næst at brugedisse billed<strong>er</strong> i den aktuelle strategi- og politikformul<strong>er</strong>ing.Selv om jeg formul<strong>er</strong><strong>er</strong> mig kritisk, har jeg en stor ydmyghedov<strong>er</strong> for opgavens og problem<strong>er</strong>nes karakt<strong>er</strong>. Jeg <strong>er</strong>kend<strong>er</strong>problem<strong>er</strong>nes kompleksitet; jeg <strong>er</strong>kend<strong>er</strong> de praktiske vanskelighed<strong>er</strong>ved at gå fra én form for praksis og ov<strong>er</strong> til enanden, som <strong>det</strong> måske <strong>er</strong> let nok at formul<strong>er</strong>e sig om i brede ogprincipielle vending<strong>er</strong>, men som i den lovgivende forsamlingog endnu m<strong>er</strong>e hos de udførende kommun<strong>er</strong>, skol<strong>er</strong>, led<strong>er</strong>e oglær<strong>er</strong>e skal konkretis<strong>er</strong>es og udfoldes i et konkret liv sammenmed børn, forældre og andre int<strong>er</strong>essent<strong>er</strong>.Bogen <strong>er</strong> skrevet med tanke på mennesk<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> <strong>er</strong>, hvad jegvil kalde aktivt int<strong>er</strong>ess<strong>er</strong>et i folkeskolen, <strong>det</strong> vil sige lær<strong>er</strong>e,skoleled<strong>er</strong>e, elev<strong>er</strong>, forældre, politik<strong>er</strong>e og lær<strong>er</strong>stud<strong>er</strong>ende.Bogen består både af artikl<strong>er</strong> og kronikk<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> tidlig<strong>er</strong>e harværet offentliggjort, og af nyskrevne tekst<strong>er</strong>. Tidlig<strong>er</strong>e offentliggjorteartikl<strong>er</strong> og kronikk<strong>er</strong> <strong>er</strong> skrevet igennem og ajourført.Jeg modtag<strong>er</strong> meget g<strong>er</strong>ne tilbagemelding<strong>er</strong>, ide<strong>er</strong>, kritik medm<strong>er</strong>e på shi@steenhildebrandt.dk.Kjul Strand, januar 2012Steen Hildebrandt, professor, ph.d.13
IndholdsfortegnelseForordAf Marianne Jelved . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 7Forord . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 11Kapitel 1: Afsæt og håb . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 19Det bæredygtige samfund . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 19Industrisamfun<strong>det</strong> und<strong>er</strong> afvikling . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 20Græns<strong>er</strong> for vækst . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 23Frisind, lighed og fællesskab . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 27Største ledelsesmæssige udfordring . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 29Industrisamfun<strong>det</strong> – en boble? . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 32Jorden <strong>er</strong> flad . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 34En ny virksomhedsopfattelse . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 37Nogle få mennesk<strong>er</strong> kan ændre v<strong>er</strong>den . . . . . . . . . . . . . . . . 41Kapitel 2: Danmark på vej . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 45Danmarks bedste folkeskole . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 45Vores v<strong>er</strong>densopfattelse udfordres . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 51Ude på sidesporene . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 53Bodega- og fodboldretorik . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 57Skolen skab<strong>er</strong> tab<strong>er</strong>e . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 60Tænk nyt om uddannelse, arbejde og løn . . . . . . . . . . . . . . 63Hvilke ønsk<strong>er</strong> har fremtiden til os? . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 6815
Kapitel 3: Kreativitet i skole og samfund . . . . . . . . . . . . . . . . 73Danmark i en ov<strong>er</strong>gangsfase . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 73Kreativitet i skole og samfund . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 77Danmark <strong>er</strong> sine mennesk<strong>er</strong> . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 82Grundlæggende værdi<strong>er</strong> . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 85Danmark skal leve af mennesk<strong>er</strong> . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 88Reform ell<strong>er</strong> nytænkning . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 94Børnene <strong>er</strong> vidensamfun<strong>det</strong>s kapital . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 97Ny v<strong>er</strong>den – gammel folkeskole . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 100Kapitel 4: Intelligens<strong>er</strong> og måling<strong>er</strong> . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 105Du <strong>er</strong> ikke syg . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 105Man får <strong>det</strong>, man mål<strong>er</strong> . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 109Sogn<strong>er</strong>ådsformandens test . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 113Vi har alle været geni<strong>er</strong> . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 120Fra 13‐skala til 13 skala<strong>er</strong> . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 124Ikke, når vi spis<strong>er</strong> . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 129Ved vi, hvad vi mål<strong>er</strong>? . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 134Fra eskal<strong>er</strong>ende vanvid til skabende nærvær . . . . . . . . . . . 137Mangfoldighed skal ledes . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 141Kapitel 5: Behov for nytænkning . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 144Opgør med traditionelle forestilling<strong>er</strong> . . . . . . . . . . . . . . . . . 144Menneske ell<strong>er</strong> system? . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 147Men han kan så meget an<strong>det</strong> . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 150Ikke i v<strong>er</strong>densklasse, men i særklasse . . . . . . . . . . . . . . . . . . 154Virksomheden som skole . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 158Skolen i bevægelse . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 16116
Slip folkeskolen fri . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 164Om 100 år . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 167Kapitel 6: Hvad kald<strong>er</strong> fremtiden på? . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 174En pinefuld fødselsproces . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 174Et radikalt selvopgør . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 177Følels<strong>er</strong>, tank<strong>er</strong> og beslutning<strong>er</strong> . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 180D<strong>er</strong> <strong>er</strong> bedre veje . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 182Hastværk <strong>er</strong> lastværk . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 185Mærk v<strong>er</strong>den . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 186V<strong>er</strong>densborg<strong>er</strong>en . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 190Kapitel 7: Et fremtidsscenario . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 196Civilisationsskred . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 196Den tredje industrielle revolution . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 202Samarbejdsæraen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 203Civilsamfun<strong>det</strong> og begrebet arbejde . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 208Klasseværelset . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 213Om Steen Hildebrandt . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 215Steen Hildebrandt, ph.d., professor, forfatt<strong>er</strong>og foredragshold<strong>er</strong> . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 21517
Kapitel 1: Afsæt og håbDet bæredygtige samfundNår ethv<strong>er</strong>t barn får den fysiske,følelsesmæssige og spirituelle støttefra familie og samfund, d<strong>er</strong> skal tilfor at udfolde og virkeliggøre <strong>det</strong>tebarns fulde potential<strong>er</strong>, så vedvi, at vi <strong>er</strong> på rette vej.Steen HildebrandtI have a dream, sagde Martin Luth<strong>er</strong> King den 28. august 1963.Den 25. februar 1968 talte den nye led<strong>er</strong> af kommunistpartiet iTjekkoslovakiet, Alexand<strong>er</strong> Dubcek, til en stor folkeskare i Pragom socialisme med et menneskeligt ansigt. D<strong>er</strong> var forår i Prag.I decemb<strong>er</strong> 1978 holdt Deng Xiaoping den revolution<strong>er</strong>ende talepå et centralkomitémøde i Kina, hvori han tegnede bille<strong>det</strong> afden økonomisk-politiske revolution i Kina, som han satte sig ispidsen for at gennemføre. Michail Gorbatjov indførte p<strong>er</strong>estrojkai Sovjetunionen, hvor han var præsident i årene 1985‐1991 og densidste i embe<strong>det</strong>. Tear down this wall, Mr. Gorbatjov, sagde denam<strong>er</strong>ikanske præsident Ronald Reagan i en tale i B<strong>er</strong>lin i 1987.Den 9. novemb<strong>er</strong> 1989 faldt B<strong>er</strong>linmuren. Václav Havel stod ispidsen for Fløjlsrevolutionen i Tjekkoslovakiet i 1989. Samme årblev han præsident for lan<strong>det</strong>, og int<strong>er</strong>nettet blev gjort tilgængeligt19
for komm<strong>er</strong>ciel aktivitet. I Sydafrika blev Nelson Mandela i 1994valgt til præsident og påbegyndte en afvikling af apartheid. Den4. novemb<strong>er</strong> 2008 blev Barack Obama valgt til præsident i USA.En sort familie flyttede ind i Det Hvide Hus. Dagen eft<strong>er</strong> var milliard<strong>er</strong>af mennesk<strong>er</strong> v<strong>er</strong>den ov<strong>er</strong> glade. Tre kvindelige afrikanskepolitiske led<strong>er</strong>e og fredsaktivist<strong>er</strong>, Ellen Johnson Sirleaf, LaymahGbowee og Tawakkul Karman, modtog i 2011 Nobels Fredspris.Er d<strong>er</strong> en linje? Er d<strong>er</strong> et håb? Ja, d<strong>er</strong> <strong>er</strong> håb!Industrisamfun<strong>det</strong> und<strong>er</strong> afviklingOliens århundrede <strong>er</strong> 1900‐tallet blevet kaldt. Hvad mon vi vilkalde 2000‐årene? Det bæredygtige århundrede? De mangekris<strong>er</strong>s århundrede? Bevidsthedsårhundre<strong>det</strong>? Det mangfoldigeårhundrede? Det store vendepunkt? Den tredje industriell<strong>er</strong>evolution? Samarbejdsårhundre<strong>det</strong>? D<strong>er</strong> har været mennesk<strong>er</strong>på kloden i et par hundrede tusinde år. I de første 190.000 årvar mennesket jæg<strong>er</strong> – og solen var en<strong>er</strong>gikilden. H<strong>er</strong>eft<strong>er</strong> varmennesket i 10.000 år jordbrug<strong>er</strong> – og solen fortsat en<strong>er</strong>gikilden.For 10.000 år siden antages jordens befolkning at haveværet imellem 2 og 20 million<strong>er</strong> mennesk<strong>er</strong>. Og så, i de sidste150 år, har d<strong>er</strong> været en befolkningseksplosion og en ekstremstor aktivitetsstigning bas<strong>er</strong>et på billige og store mængd<strong>er</strong> afanden en<strong>er</strong>gi – hovedsagelig olie og andre fossile brændstoff<strong>er</strong>.I midten af 1700‐tallet, hvor den første industrielle revolutiontog fart i Europa, levede d<strong>er</strong> omkring 750 million<strong>er</strong> mennesk<strong>er</strong>på jorden. I 1830 var <strong>det</strong>te tal steget til cirka en milliard, og i1930 var d<strong>er</strong> cirka to milliard<strong>er</strong> mennesk<strong>er</strong> på kloden. Det tog20
titusind<strong>er</strong> af år at nå den første milliard mennesk<strong>er</strong>. Og h<strong>er</strong>eft<strong>er</strong>kun 100 år at nå den næste milliard. Og h<strong>er</strong>eft<strong>er</strong> gik <strong>det</strong> hurtigttil de syv milliard<strong>er</strong> mennesk<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> i dag lev<strong>er</strong> på kloden – lev<strong>er</strong>og lev<strong>er</strong>? Mindre end en fj<strong>er</strong>dedel af v<strong>er</strong>dens befolkning harsat sig på langt de fleste god<strong>er</strong> og ressourc<strong>er</strong> på kloden. Restenaf v<strong>er</strong>dens befolkning må nøjes med en meget lille andel.Mens den førstnævnte minoritet lige nu (blandt an<strong>det</strong> ifølgeWorld Economic Forum) kæmp<strong>er</strong> med 5‐10 kris<strong>er</strong>, h<strong>er</strong>und<strong>er</strong>en finanspolitisk, klima-, led<strong>er</strong>skabs- og sundhedskrise, lid<strong>er</strong>majoriteten af klodens befolkning fortsat und<strong>er</strong> mangel påfødevar<strong>er</strong>, en<strong>er</strong>gi, vand, sundhed og meget an<strong>det</strong>. Én milliardmennesk<strong>er</strong> sult<strong>er</strong> dagligt. Så hvordan <strong>er</strong> <strong>det</strong> i virkeligheden,at mennesk<strong>er</strong> lev<strong>er</strong>? Og ov<strong>er</strong> de næste 50 år antages v<strong>er</strong>densbefolkningstal at stige til omkring 10 milliard<strong>er</strong> mennesk<strong>er</strong>.Det <strong>er</strong> en ekstrem befolkningstilvækst. Hvordan skal v<strong>er</strong>denudvikle sig i disse 50 år? Ja, <strong>det</strong> <strong>er</strong> blandt an<strong>det</strong> et spørgsmål ogen udfordring, som vores børn vil blive både vidn<strong>er</strong> til og delagtigei og medansvarlige for. I et historisk lys <strong>er</strong> 50 år kort tid.Penge har været industrisamfun<strong>det</strong>s hovedværdi. Penge <strong>er</strong> –som <strong>det</strong> <strong>er</strong> blevet formul<strong>er</strong>et – næsten blevet “billetten til selvelivet”. Også når vi tal<strong>er</strong> børn, uddannelse, skole, sundhed ogsygdom, tal<strong>er</strong> vi primært om penge. Vi nærm<strong>er</strong> os en situation,hvor både børn og voksne <strong>er</strong> midl<strong>er</strong> og ikke mål i sig selv. Det<strong>er</strong> tankevækkende og dybt bekymrende. Vi har målt både målog midl<strong>er</strong> i penge. D<strong>er</strong> <strong>er</strong> forskel på at økonomis<strong>er</strong>e og på atmåle og værdisætte alt i penge. Hvis v<strong>er</strong>dens befolkningstaludvikl<strong>er</strong> sig i de kommende 50 år som nævnt, kan vi sige én21
ting med sikk<strong>er</strong>hed: Så bliv<strong>er</strong> d<strong>er</strong> for alvor behov for at økonomis<strong>er</strong>ei betydningen: Holde hus med de knappe ressourc<strong>er</strong>,som menneskeheden har adgang til – og d<strong>er</strong>med ansvar for.Men <strong>det</strong> <strong>er</strong> ikke ensbetydende med, at kortsigtede økonomiskemål nødvendigvis skal være de domin<strong>er</strong>ende krit<strong>er</strong>i<strong>er</strong> foralle vores beslutning<strong>er</strong>. Måske snar<strong>er</strong>e tværtimod. Måske harvi behov for en form for intelligent ell<strong>er</strong> civilis<strong>er</strong>et vækst og iden sammenhæng behov for m<strong>er</strong>e nuanc<strong>er</strong>ede måd<strong>er</strong> at mål<strong>er</strong>esultat<strong>er</strong>ne af vores indsats<strong>er</strong> og anstrengels<strong>er</strong> på. Vi har behovfor en ny form for økonomi, d<strong>er</strong> netop handl<strong>er</strong> om at holdehus med kloden og klodens ressourc<strong>er</strong>.Ineffektivitet var den oprindelige hovedudfordring for denindustrielle revolution. Det handlede om at sætte system itingene og opgrad<strong>er</strong>e alle form<strong>er</strong> for produktion til stor skala.Intet kunne blive stort nok. D<strong>er</strong> fandt i virkeligheden en nyindustriel revolution sted i Danmark og i en række vestligelande i årene eft<strong>er</strong> Anden V<strong>er</strong>denskrig. P<strong>er</strong>ioden var prægetaf masseproduktion, et d<strong>er</strong>til tilhørende masseforbrug og etmassearbejdskraftsbegreb, som totalt forandrede livsstil og levevilkårfor store dele af befolkning<strong>er</strong>ne i den vestlige v<strong>er</strong>den. Vifik en stadig kort<strong>er</strong>e arbejdsuge p<strong>er</strong> individ, men Danmark fiksamtidig v<strong>er</strong>dens længste arbejdsuge p<strong>er</strong> familie, fordi et megetstort antal kvind<strong>er</strong> begyndte at arbejde også uden for hjemmet.Det danske arbejdsmarked blev totalt forandret.I dag har d<strong>er</strong> udviklet sig en retorik og nogle holdning<strong>er</strong>, d<strong>er</strong>nærmest umuliggør en s<strong>er</strong>iøs debat i Danmark om fremtiden og22
fremtidens velfærd og arbejdsmarked, hvad enten <strong>det</strong> handl<strong>er</strong>om den økonomiske, etniske, sundheds- ell<strong>er</strong> ald<strong>er</strong>smæssigedimension. Vi tal<strong>er</strong> om ‘dem og os’. D<strong>er</strong> <strong>er</strong> en forpestet debatog retorik i Danmark, og i øvrigt i fl<strong>er</strong>e andre vestlige lande. Viskal besinde os på den eksklusionsholdning og intol<strong>er</strong>ance, d<strong>er</strong><strong>er</strong> blevet en del af denne stemning. “Tol<strong>er</strong>ance <strong>er</strong> en tab<strong>er</strong>sag,”sagde en politisk kommentator om den politiske stemning ivores land. Forhenværende minist<strong>er</strong>, professor Ole Esp<strong>er</strong>sen,skrev i en kronik: “Vi <strong>er</strong> ved at opbygge et parallelsamfund,bygget på en forskelsbehandling, som vil føre til alt an<strong>det</strong> endsammenhængskraft.” Sammenhængskraft <strong>er</strong> et vigtigt begreb.<strong>Folkeskolen</strong> <strong>er</strong> en vigtig kilde til fastholdelse og udvikling afsamfun<strong>det</strong>s sammenhængskraft.Græns<strong>er</strong> for vækstHvad vil vi med vores samfund? Hvad vil vi med vores liv ogmed v<strong>er</strong>den? I skolen påvirk<strong>er</strong> vi i meget høj grad børn ogunge med <strong>det</strong> v<strong>er</strong>denssyn og den livsfilosofi, som vi voksne –m<strong>er</strong>e ell<strong>er</strong> mindre ubevidst – tænk<strong>er</strong>, lovgiv<strong>er</strong> og handl<strong>er</strong> udfra. Vækst har i mange år været en selvfølgelig del af enhv<strong>er</strong>virksomheds og ethv<strong>er</strong>t samfunds filosofi og ambition. D<strong>er</strong>forsig<strong>er</strong> vi: “Hvis vi ikke vækst<strong>er</strong>, dør vi.” Men Small is beautiful he<strong>det</strong> kritisk opgør med væksttænkningen og en bog, d<strong>er</strong> udkom i1973, året, hvor vi for alvor blev min<strong>det</strong> om vores afhængighedaf olie, i<strong>det</strong> vi oplevede den første såkaldte oliekrise. Effektivitets-og produktivitetsforbedring<strong>er</strong> var hovedudfordringen i oghovedmålet med den industrielle udvikling, og var i stor ud‐23
strækning mulige, og i de sidste 100 år <strong>er</strong> d<strong>er</strong> opnået ekstreme –såkaldte – forbedring<strong>er</strong>. Ledelsesmæssigt og organisatorisk <strong>er</strong>den am<strong>er</strong>ikanske ingeniør F. W. Taylor (1856‐1915) og den tyskesociolog og samfundsforsk<strong>er</strong> Max Web<strong>er</strong> (1864‐1920) blandthovedbidragyd<strong>er</strong>ne til den tænkning, d<strong>er</strong> på <strong>det</strong> organisatoriskeplan var med til at realis<strong>er</strong>e den gigantiske effektivitets- ogproduktivitetsvækst, d<strong>er</strong> har fun<strong>det</strong> sted i de sidste 100 år, ogsom <strong>er</strong> baggrunden for den mat<strong>er</strong>ielle velstand og <strong>det</strong> forbrug,d<strong>er</strong> præg<strong>er</strong> den såkaldt rige del af v<strong>er</strong>den.Vækstfilosofien har fortsat stor tilslutning, men den har også skabten stor bekymring i mange kredse. All<strong>er</strong>ede i 1972 public<strong>er</strong>ededen såkaldte Rom Klub (en klub finansi<strong>er</strong>et af store europæiskeindustrivirksomhed<strong>er</strong>) en rapport med titlen: Græns<strong>er</strong> for vækst.Hovedbudskabet var, at menneskets pres på øko system<strong>er</strong>ne nærmedesig græns<strong>er</strong>ne for, hvad kloden kunne bære. Et stort antalstudi<strong>er</strong>, und<strong>er</strong>søgels<strong>er</strong>, prognos<strong>er</strong> med m<strong>er</strong>e <strong>er</strong> fulgt eft<strong>er</strong>. Én afdisse <strong>er</strong> en omfattende rapport fra United Nations EnvironmentProgramme kal<strong>det</strong> Global Environment Outlook, GEO4. I denn<strong>er</strong>apport tal<strong>er</strong> man fl<strong>er</strong>e sted<strong>er</strong> om risikoen for en katastrofe. Desidste 100 års udvikling <strong>er</strong> en næsten ubeskrivelig succes – ogfiasko. Det <strong>er</strong> forståeligt, at denne udvikling har givet mangemennesk<strong>er</strong> på kloden en glubende appetit eft<strong>er</strong> at komme endnulæng<strong>er</strong>e, h<strong>er</strong>und<strong>er</strong> en stor appetit hos de milliard<strong>er</strong> af mennesk<strong>er</strong>,d<strong>er</strong> endnu ikke har fået andel i den mat<strong>er</strong>ielle udvikling,som <strong>det</strong>te handl<strong>er</strong> om. Det eneste, som disse milliard<strong>er</strong> afmennesk<strong>er</strong> har fået, <strong>er</strong> den forurening, de nye sygdomme, <strong>det</strong>ressourc<strong>er</strong>øv<strong>er</strong>i og den udnyttelse og ydmygelse, de almiss<strong>er</strong>24
og den gældsætning, som – hvis man forenkl<strong>er</strong> <strong>det</strong> – har væretdisse milliard<strong>er</strong> af mennesk<strong>er</strong>s hovedandel af den industrielleudviklings god<strong>er</strong> – indtil nu.Jeg tror, at man i dag kan sige følgende: Industrisamfun<strong>det</strong> med<strong>det</strong>s nuværende form og tempo – karakt<strong>er</strong>is<strong>er</strong>et ved kortsigtetøkonomisk og mat<strong>er</strong>iel optim<strong>er</strong>ing og vækst, ved global handelog invest<strong>er</strong>ing, globale kapital-, arbejds- og kompetencemarked<strong>er</strong>,kapitalfonde, d<strong>er</strong> administr<strong>er</strong><strong>er</strong> billion<strong>er</strong> af kron<strong>er</strong>,en ekstrem ulige fordeling af magt, indkomst og kapital – kanikke ov<strong>er</strong>leve, end ikke på kort sigt. D<strong>er</strong> <strong>er</strong> græns<strong>er</strong> for, hvadøko system<strong>er</strong>ne kan tåle, selv om mange forsøg<strong>er</strong> at benægte<strong>det</strong>, blandt an<strong>det</strong> med henvisning til fremtidig forskning oginnovation. Det gamle vækstparadigme og <strong>det</strong> tilhørendeledelses paradigme før<strong>er</strong> os mod en mur. Ganske vist indehold<strong>er</strong><strong>det</strong> gamle industrielle paradigme enormt mange positiveelement<strong>er</strong>, forskning, sundhedsfremme, sygdomsbekæmpelse,bekæmpelse af fattigdom, uddannelse, innovation med m<strong>er</strong>e.Men pris<strong>er</strong>ne for disse positive sid<strong>er</strong> <strong>er</strong> ikke bare høje; de <strong>er</strong>så høje, at de i sig selv inde hold<strong>er</strong> en række kim til dræbendebremsemekanism<strong>er</strong>, hvoraf vi all<strong>er</strong>ede nu s<strong>er</strong> en række udfoldesig. Alt <strong>det</strong>te før<strong>er</strong> frem til, at vi i dag må standse op og stillemeget alvorlige spørgsmål ved den grundlæggende logik, somhar været styrende for den industrielle udvikling indtil nu. Vibliv<strong>er</strong> nødt til <strong>det</strong>. Med titlen på en bog: Ny v<strong>er</strong>den – Nyt tankesæt.Én ting <strong>er</strong>, at d<strong>er</strong> for miljøet <strong>er</strong> meget høje omkostning<strong>er</strong> forbun<strong>det</strong>med <strong>det</strong> industrielle samfunds vækstfilosofi. Det går så25
at sige meget ud ov<strong>er</strong> miljøet. Noget an<strong>det</strong> <strong>er</strong>, at vækstfilosofienogså s<strong>er</strong> ud til at medføre høje og stigende int<strong>er</strong>ne omkostning<strong>er</strong>i virksomhed<strong>er</strong>ne. D<strong>er</strong> s<strong>er</strong> med andre ord ud til at være både enhøj ekst<strong>er</strong>n og en høj int<strong>er</strong>n ineffektivitet forbun<strong>det</strong> med deneffektivitet, som vi jagt<strong>er</strong> med alle mulige metod<strong>er</strong> – lige fragammeldags rationalis<strong>er</strong>ing og lean og til styrings-, målings- ogbelønningsværktøj<strong>er</strong> – fra PISA-måling<strong>er</strong> i skolen ov<strong>er</strong> minutmålingog dokumentationskrav på plejehjemmet og hospitaletog til alle form<strong>er</strong> for styring, talentpleje og belønnings system<strong>er</strong>i private og offentlige virksomhed<strong>er</strong>. Meget af <strong>det</strong>, vi gør, <strong>er</strong>karakt<strong>er</strong>is<strong>er</strong>et ved gode intention<strong>er</strong>, men meget af <strong>det</strong> <strong>er</strong> kontraproduktivt.Store mod<strong>er</strong>ne virksomhed<strong>er</strong> præst<strong>er</strong><strong>er</strong> ofte mindreend svarende til d<strong>er</strong>es højeste potential<strong>er</strong>. D<strong>er</strong> <strong>er</strong> med andreord en meget stor int<strong>er</strong>n organisatorisk ineffektivitet, et int<strong>er</strong>ntressourcespild, samtidig med at d<strong>er</strong> <strong>er</strong> en stor ekst<strong>er</strong>nressource- og miljøødelæggelse forbun<strong>det</strong> med produktion afs<strong>er</strong>vice og mat<strong>er</strong>ielle produkt<strong>er</strong> i store, mod<strong>er</strong>ne organisation<strong>er</strong>.Den industrielle æras cirkel <strong>er</strong> ved at være sluttet; vi <strong>er</strong> kommettil et punkt, hvor et nyt og meget stort ineffektivitetsproblemeksist<strong>er</strong><strong>er</strong>, et problem, d<strong>er</strong> <strong>er</strong> meget m<strong>er</strong>e komplic<strong>er</strong>et end vedde første industrielle p<strong>er</strong>iod<strong>er</strong> tilbage i 1700‐ og 1800‐tallet. Vistår ved en ny begyndelse. Nogle tal<strong>er</strong> ligefrem om en Tredjeindustriel revolution, som <strong>det</strong> sen<strong>er</strong>e vil blive behandlet i bogen.Mange af de udfordring<strong>er</strong>, som <strong>det</strong>te handl<strong>er</strong> om, har at gøremed natur og mennesk<strong>er</strong> og om relation<strong>er</strong> mellem mennesk<strong>er</strong>og mellem mennesk<strong>er</strong> og natur. Det har at gøre med <strong>det</strong> praktis<strong>er</strong>edemenneske- og natursyn. “Naturen <strong>er</strong> som en partn<strong>er</strong>,26
vi kan miste,” sig<strong>er</strong> professor i filosofi Pet<strong>er</strong> Kemp, “og som vid<strong>er</strong>for må omgås med forsigtighed.” En meget enkel og vigtigudfordring <strong>er</strong>: Hvordan skab<strong>er</strong> vi tillid mellem mennesk<strong>er</strong>?Hvordan udvikl<strong>er</strong> vi den såkaldte sociale kapital? Hvordanskab<strong>er</strong> vi følelsesmæssige og organisatoriske forudsætning<strong>er</strong>for, at <strong>det</strong> enkelte menneske – og gruppen – kan og vil udfoldesine potential<strong>er</strong>? Hvordan skab<strong>er</strong> vi sunde og samtidig effektivearbejdsplads<strong>er</strong> både i en traditionel driftsmæssig forstand, menogså i forhold til innovation og kreativitet? Hvordan skab<strong>er</strong>vi organisation<strong>er</strong>, hvor alle bliv<strong>er</strong> hørt? Hvordan skab<strong>er</strong> viorganisation<strong>er</strong>, hvor alle har mulighed<strong>er</strong> for at udfolde d<strong>er</strong>eskreativitet? Hvordan skab<strong>er</strong> vi skol<strong>er</strong>, hvor alle kan være?Hvordan skab<strong>er</strong> vi organisatorisk fleksibilitet, således at d<strong>er</strong> kanforetages alle de ændring<strong>er</strong> og omfordeling<strong>er</strong> af ressourc<strong>er</strong> ogindsats<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> <strong>er</strong> nødvendige? Hvordan skab<strong>er</strong> vi individuel ogorganisatorisk refleksion, læring og videndeling, således at allebeslutning<strong>er</strong> afspejl<strong>er</strong> den kollektive viden hos organisationen?Hvordan skab<strong>er</strong> vi stabilitet og ro, samtidig med at vi håndt<strong>er</strong><strong>er</strong>forandring<strong>er</strong> og nye pres? Hvorledes pass<strong>er</strong> vi på mennesk<strong>er</strong>og natur?Frisind, lighed og fællesskabMange dansk<strong>er</strong>e har en forestilling om dansk<strong>er</strong>e som veluddannede,fordomsfrie, åbne og tol<strong>er</strong>ante. Og dog! Så længevi i den danske folkekirke har mandlige præst<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> ikke vil givehånd til kvindelige præst<strong>er</strong>, <strong>er</strong> d<strong>er</strong> et stykke vej at gå. I bogenDet <strong>er</strong> dansk analys<strong>er</strong><strong>er</strong> og drøft<strong>er</strong> sociolog og professor Pet<strong>er</strong>27
Gundelach, hvad danskhed <strong>er</strong>. Han udvælg<strong>er</strong> tre element<strong>er</strong>, somman kan tolke dansk mentalitet ud fra, nemlig frisind, lighed ogfællesskab. Det <strong>er</strong> positivt ladede begreb<strong>er</strong>, som vi hold<strong>er</strong> megetaf. Men de har alle en bagside. Det danske frisind har en mørkside, en bagside, d<strong>er</strong> hedd<strong>er</strong> ligegyldighed. Det an<strong>det</strong> elementi danskheden <strong>er</strong> ligheden. Dansk<strong>er</strong>nes nationale mentalitet <strong>er</strong>præget af homogenitet og et ønske om lighed. Danskhed <strong>er</strong>karakt<strong>er</strong>is<strong>er</strong>et ved, at man ikke g<strong>er</strong>ne går til yd<strong>er</strong>lighed<strong>er</strong>. Bagsidenaf lighed <strong>er</strong> middelmådighed. Historik<strong>er</strong> og professor UffeØst<strong>er</strong>gaard sig<strong>er</strong> <strong>det</strong> skarpt i samme bog: “Dansk<strong>er</strong>ne ved medandre ord, at de <strong>er</strong> de bedste, i hv<strong>er</strong>t fald, hvis man anlægg<strong>er</strong> denrigtige målestok – vores.” Det tredje element, fællesskabet, harogså en bagside. Denne bagside hedd<strong>er</strong> lukkethed og udelukkethed.Sproget <strong>er</strong> vigtigt h<strong>er</strong>. “Danskhed lad<strong>er</strong> sig kun diskut<strong>er</strong>epå dansk,” sagde en kritisk iagttag<strong>er</strong> af dansk kultur engang.Op gennem 1970’<strong>er</strong>ne og 1980’<strong>er</strong>ne tog industri- og velfærdssamfun<strong>det</strong>i Danmark en endelig, omend skrøbelig form, og vedårtusindskiftet i 2000 var <strong>det</strong> politisk klart, at d<strong>er</strong> måtte ske væsentligeændring<strong>er</strong> i den danske samfunds- og velfærdsmodel,blandt an<strong>det</strong> i lyset af den globalis<strong>er</strong>ing, d<strong>er</strong> var meget tydelig.Det Fremtidens Danmark, d<strong>er</strong> blev udviklet fra 1960 til 2000,måtte revurd<strong>er</strong>es. Grundlaget for <strong>det</strong> gamle industrisamfundvar ved at skride. Velfærds-, globalis<strong>er</strong>ings- og innovationsrådog –komite<strong>er</strong> blev nedsat, de tænkte tank<strong>er</strong> og fremkom medforslag og ide<strong>er</strong>, hvoraf en del var så gode og fremtidsrettede, atde straks blev skudt ned af kortsigtede politisk-taktiske årsag<strong>er</strong>.Én ting stod dog ret klart: Danmark måtte satse på uddan‐28
nelse. Ell<strong>er</strong>, i en anden formul<strong>er</strong>ing: Danmark måtte satse påmennesk<strong>er</strong>. Men hvad <strong>det</strong> reelt betyd<strong>er</strong>, <strong>er</strong> d<strong>er</strong> stor uklarhedog uenighed omkring.Danmark har en historisk-folkelig, demokratisk-kulturel, arbejdsmarkedsmæssig-økonomiskog uddannelses‐ univ<strong>er</strong>sitetspolitiskenestående baggrund, d<strong>er</strong> gør, at Danmark set i etfremtidigt globalt p<strong>er</strong>spektiv har store mulighed<strong>er</strong> for og ogsåforpligtels<strong>er</strong> til at bidrage til den bæredygtighedsudvikling, d<strong>er</strong><strong>er</strong> en simpel nødvendighed for v<strong>er</strong>dens fortsatte beståen. Danmarkspotential<strong>er</strong> i denne sammenhæng <strong>er</strong> betydelige, hvis viforstår at se og udnytte dem. I industrisamfun<strong>det</strong> var – stærktforenklet sagt – maskin<strong>er</strong>, teknologi og fysisk produktion <strong>det</strong><strong>vigtigste</strong>. I <strong>det</strong> fremtidige viden- og bæredygtighedssamfund<strong>er</strong> – endnu m<strong>er</strong>e forenklet sagt – mennesk<strong>er</strong> og vores evne tilat tage vare på mennesk<strong>er</strong> <strong>det</strong> <strong>vigtigste</strong> for et land som Danmark.Set ud fra en snæv<strong>er</strong> dansk synsvinkel <strong>er</strong> <strong>det</strong>te udensammenligning <strong>det</strong> <strong>vigtigste</strong> spørgsmål: Hvorledes vil vi tagevare på vores børn og unge og forb<strong>er</strong>ede dem til den fremtidensv<strong>er</strong>den, som de vil komme til at leve i og få et medansvar for?Største ledelsesmæssige udfordringI p<strong>er</strong>ioden fra 1930 til 2030 vil antallet af mennesk<strong>er</strong> på Jordenblive firedoblet, fra to til otte milliard<strong>er</strong> mennesk<strong>er</strong>. Den forventedefremtidige befolkningstilvækst vil stort set alene findested i de såkaldte ulande, og stigningen vil først og fremmestfinde sted i de eksplosivt voksende byområd<strong>er</strong> i v<strong>er</strong>dens fat‐29
tigste lande. Hvordan v<strong>er</strong>den værdigt og bæredygtigt vil tagevare på denne fremtidige befolkningstilvækst, <strong>er</strong> <strong>det</strong> største afalle vores praktiske spørgsmål ov<strong>er</strong>hove<strong>det</strong>. Måske den størsteledelsesmæssige udfordring nogensinde. Med bæredygtighedmenes h<strong>er</strong> <strong>det</strong> samme som i den såkaldte Brundtland-rapportfra 1987: “En bæredygtig udvikling <strong>er</strong> en udvikling, som opfyld<strong>er</strong>de nuværende behov uden at bringe fremtidige gen<strong>er</strong>ation<strong>er</strong>smulighed<strong>er</strong> for at opfylde d<strong>er</strong>es behov i fare,” jf. også MichaelStubb<strong>er</strong>ups og min bog Bæredygtig ledelse – Ledelse med hj<strong>er</strong>tet.Det <strong>er</strong> tankevækkende, at en lille gruppe led<strong>er</strong>e af nogle afv<strong>er</strong>dens største private virksomhed<strong>er</strong> for nogen tid siden rettedeen appel til v<strong>er</strong>dens politiske led<strong>er</strong>e om at gøre en yd<strong>er</strong>lig<strong>er</strong>emassiv indsats på bæredygtighedsområ<strong>det</strong>. V<strong>er</strong>dens politiskeled<strong>er</strong>e har enorme opgav<strong>er</strong>, men de kan ikke alene løse v<strong>er</strong>densproblem<strong>er</strong>. Virksomhed<strong>er</strong>ne – og den enkelte forbrug<strong>er</strong> – måpåtage sig og praktis<strong>er</strong>e et meget større ansvar.Det siges, at d<strong>er</strong> skal tre, fire ekstra planet<strong>er</strong> som Jorden til for atforsyne resten af v<strong>er</strong>dens befolkning med en levestandard svaren<strong>det</strong>il den europæiske og am<strong>er</strong>ikanske befolknings. Næstenhalvdelen af v<strong>er</strong>dens befolkning lev<strong>er</strong> for mindre end to dollarsom dagen, mens gennemsnitsam<strong>er</strong>ikan<strong>er</strong>en tjen<strong>er</strong> 130 dollarsp<strong>er</strong> dag. En milliard mennesk<strong>er</strong> på kloden, cirka en syvendedelaf alle mennesk<strong>er</strong>, sult<strong>er</strong>. De 200 rigeste mennesk<strong>er</strong> i v<strong>er</strong>denej<strong>er</strong> m<strong>er</strong>e, end de fattigste 2,5 milliard<strong>er</strong> mennesk<strong>er</strong> tjen<strong>er</strong> påét år. D<strong>er</strong> bor cirka 500.000 million<strong>er</strong> mennesk<strong>er</strong> i storbyslum.Hv<strong>er</strong>t år flytt<strong>er</strong> cirka 50 million<strong>er</strong> mennesk<strong>er</strong> fra landdistrikt<strong>er</strong>ind i v<strong>er</strong>dens storby<strong>er</strong>, fordi de samfund og økonomi<strong>er</strong>, som30
de lev<strong>er</strong> i, bryd<strong>er</strong> sammen. USA forbrug<strong>er</strong> 100 milliard<strong>er</strong> tonsråmat<strong>er</strong>ial<strong>er</strong> p<strong>er</strong> år. M<strong>er</strong>e end 90 procent af disse end<strong>er</strong> somaffald, <strong>det</strong> vil sige et ton affald p<strong>er</strong> p<strong>er</strong>son p<strong>er</strong> dag. USA tegn<strong>er</strong>sig for cirka 25 procent af v<strong>er</strong>dens forbrug af olie svarende til20 million<strong>er</strong> tønd<strong>er</strong> olie p<strong>er</strong> dag. Ifølge UNICEF, FN’s V<strong>er</strong>densbørneorganisation,lev<strong>er</strong> en milliard af v<strong>er</strong>dens 2,2 milliard<strong>er</strong>børn i fattigdom. 400 million<strong>er</strong> børn har ikke adgang til rentvand; 11 million<strong>er</strong> børn dør hv<strong>er</strong>t år, før de <strong>er</strong> fem år gamle.Det gennemsnitlige am<strong>er</strong>ikanske barn s<strong>er</strong> 40.000 tv-reklam<strong>er</strong>p<strong>er</strong> år. 12 million<strong>er</strong> am<strong>er</strong>ikanske børn (cirka 17 procent af alleam<strong>er</strong>ikanske børn) bor i famili<strong>er</strong>, hvis indkomst ligg<strong>er</strong> und<strong>er</strong>fattigdomsgrænsen. Det antages, at fire million<strong>er</strong> am<strong>er</strong>ikanskebørn hv<strong>er</strong>t år i læng<strong>er</strong>e p<strong>er</strong>iod<strong>er</strong> sult<strong>er</strong>. Det hævdes, at d<strong>er</strong> hv<strong>er</strong>dag i v<strong>er</strong>den dør 40.000 børn af undgåelige sygdomme. D<strong>er</strong> <strong>er</strong>ulighed<strong>er</strong>, ulighedstænkning og fænomen<strong>er</strong> i v<strong>er</strong>den, hvoromvi kan sige: Det kan ikke blive ved!Læring omfatt<strong>er</strong> både refleksion og profleksion. Refleksion<strong>er</strong> at skue tilbage og lære af <strong>det</strong>, d<strong>er</strong> skete. Lære af eksemplet,begivenheden, <strong>er</strong>faringen. Refleksion <strong>er</strong> en vigtig del af <strong>det</strong>lærende samfund, den lærende skole og virksomhed og <strong>det</strong>lærende menneske. Men refleksionen <strong>er</strong> tilbageskuende ogfind<strong>er</strong> d<strong>er</strong>for sted i og <strong>er</strong> tilbøjelig til at accept<strong>er</strong>e <strong>det</strong> historisk<strong>er</strong>um, hvori begivenheden fandt sted, og <strong>er</strong>faringen blev indhøstet.Med andre ord <strong>er</strong> d<strong>er</strong> stor risiko for <strong>det</strong>, som den tyskam<strong>er</strong>ikanskesamfundsforsk<strong>er</strong> C. Otto Scharm<strong>er</strong> kald<strong>er</strong> downloadning;<strong>det</strong> vil sige vanetænkning. Vi kør<strong>er</strong> mange sted<strong>er</strong> iring og gør præcist <strong>det</strong>, som Alb<strong>er</strong>t Einstein (1879‐1955) – i31
én af de måske mest cit<strong>er</strong>ede sætning<strong>er</strong> ov<strong>er</strong>hove<strong>det</strong> – advaredeimod: “Vi kan ikke løse problem<strong>er</strong> ved at benytte densamme tænkning, som vi benyttede, da vi skabte problem<strong>er</strong>ne.”Det gør vi i meget vid udstrækning, og konsekvensen <strong>er</strong>, atvi <strong>er</strong> blevet enormt gode til – så at sige – at fikse symptom<strong>er</strong>.Vi skal reflekt<strong>er</strong>e og lære, og vi skal også proflekt<strong>er</strong>e, <strong>det</strong> vilsige gøre os ov<strong>er</strong>vejels<strong>er</strong> om, lære af og lave eksp<strong>er</strong>iment<strong>er</strong>om fremtiden. Vi skal lytte til den ankommende fremtid; viskal forstå og rumme fremtiden, <strong>det</strong> vil sige lytte empatisk ogskabende til fremtiden.Industrisamfun<strong>det</strong> – en boble?Alle kend<strong>er</strong> til finansielle bobl<strong>er</strong>. Vi talte om en it-boble i1990’<strong>er</strong>ne, og vi tal<strong>er</strong> nu om en boligboble. Tænk tilbage pådot-com ell<strong>er</strong> it-boblen i slutningen af 1990’<strong>er</strong>ne. Inde i boblenudviklede d<strong>er</strong> sig en særlig logik, en særlig økonomi, ensåkaldt Ny økonomi. Helt nye norm<strong>er</strong> og krit<strong>er</strong>i<strong>er</strong> for succesudvikledes. Men uden for boblen eksist<strong>er</strong>ede en realitet, d<strong>er</strong> varstørre og uafviselig, og som til sidst satte sig selv igennem – ogboblen brast. Eft<strong>er</strong>hånden som fl<strong>er</strong>e gen<strong>er</strong>ation<strong>er</strong> har oplevetindustrisamfun<strong>det</strong>s ekstreme vækst og mulighed<strong>er</strong>, bliv<strong>er</strong> <strong>det</strong>svær<strong>er</strong>e og svær<strong>er</strong>e at forestille sig, at <strong>det</strong>te ikke <strong>er</strong> <strong>det</strong> normale.Og <strong>det</strong> bliv<strong>er</strong> endnu svær<strong>er</strong>e at forestille sig et alt<strong>er</strong>nativ. Voressucces <strong>er</strong> vores største fjende, for <strong>det</strong> <strong>er</strong> vores succes, d<strong>er</strong> fåros til ikke bare at tøve, men at udskyde og afvise nødvendigeog radikale ændring<strong>er</strong> i vores tankesæt. For <strong>det</strong> handl<strong>er</strong> somudgangspunkt om vores tankesæt som <strong>det</strong>, d<strong>er</strong> <strong>er</strong> styrende for32
vores handling<strong>er</strong>. De meget vanskelige globale klimaforhandling<strong>er</strong>og –beslutning<strong>er</strong> <strong>er</strong> markante eksempl<strong>er</strong> på <strong>det</strong>te.Spørgsmålet <strong>er</strong>, om vi skal til at betragte de sidste 150‐200 årsindustrielle æra som en boble? Om vi skal til at int<strong>er</strong>ess<strong>er</strong>e osmeget m<strong>er</strong>e for, hvad d<strong>er</strong> foregår uden for boblen og for, hvad <strong>det</strong>betyd<strong>er</strong> for os og for vores eft<strong>er</strong>komm<strong>er</strong>e på læng<strong>er</strong>e sigt? Svaret<strong>er</strong> formentlig: Ja, <strong>det</strong> <strong>er</strong> en boble. Og ja, vi skal, og vi <strong>er</strong> i gangmed at int<strong>er</strong>ess<strong>er</strong>e os for livet uden for denne boble. Må jeg bareminde om, hvor stor en plads klimaet har fået også i den danskepolitiske debat på få år? Må jeg minde om, at vi i dag tal<strong>er</strong> om atlovgive om virksomhed<strong>er</strong>s sociale ansvar, et fænomen, som vifor nogle få år siden blot havde hån tilov<strong>er</strong>s for? Må jeg mindeom, at million<strong>er</strong> af mennesk<strong>er</strong> v<strong>er</strong>den ov<strong>er</strong> deltag<strong>er</strong> i tusindvisaf aktivitet<strong>er</strong>, organisation<strong>er</strong> med m<strong>er</strong>e, som int<strong>er</strong>ess<strong>er</strong><strong>er</strong> sig forde mulighed<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> ligg<strong>er</strong> uden for den industrielle, mat<strong>er</strong>ielleog mekaniske vækstboble? Boblen <strong>er</strong> ikke resultatet af nogle fåmennesk<strong>er</strong>s grådige og selviske adfærd. Boblen <strong>er</strong> et resultat afmillion<strong>er</strong> af mennesk<strong>er</strong>s måde at tænke på; tankemåd<strong>er</strong>, som<strong>er</strong> ved at være forældede. Det <strong>er</strong> <strong>det</strong> gamle industrisamfundstankesæt, begreb<strong>er</strong> og modell<strong>er</strong>, som udgør boblen. Men d<strong>er</strong> <strong>er</strong>en virkelighed uden for boblen, som kald<strong>er</strong> på opmærksomhed –for at sige <strong>det</strong> forsigtigt. Ell<strong>er</strong> som biologen E. O. Wilson (født1929) har formul<strong>er</strong>et <strong>det</strong>: D<strong>er</strong> <strong>er</strong> en “real real world” uden forboblen (h<strong>er</strong> cit<strong>er</strong>et eft<strong>er</strong> C. Otto Scharm<strong>er</strong> i Teori U).Ineffektivitet var industrisamfun<strong>det</strong>s oprindelige udfordringog opgave. Og effektivitet fik vi. En meget, skulle <strong>det</strong> vise sig,33
dyr og kortsigtet effektivitet. En ny form for effektivitet <strong>er</strong> <strong>det</strong>bæredygtige samfunds udfordring. Bæredygtig effektivitet ogproduktivitet. Og bæredygtige virksomhed<strong>er</strong> og samfund <strong>er</strong><strong>det</strong> 21. århundredes store udfordring. Liv <strong>er</strong> hovedværdien i etbæredygtigt samfund. Liv skab<strong>er</strong> liv, og liv skab<strong>er</strong> betingels<strong>er</strong>for nyt liv. En bæredygtig aktivitet <strong>er</strong> karakt<strong>er</strong>is<strong>er</strong>et ved, at mankan gøre den om igen og igen, uden at naturressourc<strong>er</strong> bliv<strong>er</strong>ødelagt. Inde i den industrielle boble var økonomi og pengehovedværdien; men når økonomi bliv<strong>er</strong> hovedværdien, mist<strong>er</strong>vi den langsigtede sociale og økologiske orient<strong>er</strong>ingsevne. Altfor mange beslutning<strong>er</strong> og aktivitet<strong>er</strong> i industrisamfun<strong>det</strong> skad<strong>er</strong>,ødelægg<strong>er</strong> og destru<strong>er</strong><strong>er</strong> liv. Men profit skal netop tjeneliv – og ikke bare sig selv. Vores beslutning<strong>er</strong> skal tjene liv påkloden; vores beslutning<strong>er</strong> skal også være økonomiske i denforstand, at de skal hvile på bevidste kalkulation<strong>er</strong>, men <strong>det</strong>langsigtede mål skal være livet på kloden. Det ov<strong>er</strong>ordnedeog ultimative formål med led<strong>er</strong>skab skal være at beskytte ogudvikle liv på kloden. Uden liv – ingen forretningsmulighed<strong>er</strong>.Intet fisk<strong>er</strong>i<strong>er</strong>hv<strong>er</strong>v uden fisk.Jorden <strong>er</strong> fladOv<strong>er</strong>alt b<strong>er</strong>or vores mulighed<strong>er</strong> for forbedring<strong>er</strong> og for ansvarligdispon<strong>er</strong>ing ov<strong>er</strong> klodens ressourc<strong>er</strong> på vores evn<strong>er</strong>til ledelse og led<strong>er</strong>skab. Ledelse og led<strong>er</strong>skab <strong>er</strong> den <strong>vigtigste</strong>enkeltfaktor, når <strong>det</strong> handl<strong>er</strong> om at tage vare på klodens fremtid.Og med ledelses- og læringsforsk<strong>er</strong>en professor Pet<strong>er</strong> M.Senges (født 1947) formul<strong>er</strong>ing: “Doing nothing is no long<strong>er</strong>34
an option.” En lektie, som vi endnu mangl<strong>er</strong> at lære, men somdog eft<strong>er</strong>hånden synes at være italesat på <strong>det</strong> mentale plan, <strong>er</strong>den gensidige afhængighed og samhørighed, d<strong>er</strong> karakt<strong>er</strong>is<strong>er</strong><strong>er</strong>v<strong>er</strong>den. Erkendelsen af, at alting hæng<strong>er</strong> sammen. Erkendelsenaf, at v<strong>er</strong>den <strong>er</strong> lille og – som titlen på bogen – Jorden <strong>er</strong> Fladskrevet af forfatt<strong>er</strong> og journalist Thomas L. Friedman (født1953). Erkendelsen af, at kloden <strong>er</strong> skrøbelig. Vi kunne taleom en afhængigheds- ell<strong>er</strong> samhørighedsv<strong>er</strong>den, om afhængigheds-ell<strong>er</strong> samhørighedstænkning og om afhængighed ogsamhørighed som en styrke. Vi mangl<strong>er</strong> i høj grad at forstå<strong>det</strong>te også på handleplanet, men en meget vigtig begyndelse<strong>er</strong> gjort. Og <strong>det</strong> <strong>er</strong> blandt an<strong>det</strong> de seneste års globalis<strong>er</strong>ing,d<strong>er</strong> har bragt ell<strong>er</strong> væsentligt har bidraget til denne nye <strong>er</strong>kendelse.Uafhængighedstænkning var industrisamfun<strong>det</strong>svaremærke. Enhv<strong>er</strong> var – og skulle være – sig selv nok. D<strong>er</strong>forgik ikke bare nation<strong>er</strong> og kontinent<strong>er</strong>, men også den enkeltevirksomhed i krig. Krigstænkning, ensidig væksttænkning oget <strong>er</strong>obringssprog hør<strong>er</strong> til den industrielle epokes ken<strong>det</strong>egn.Konkurrencefænomenet og markedsøkonomien kan og skalnæppe afskaffes. Disse fænomen<strong>er</strong> og konstruktion<strong>er</strong> s<strong>er</strong> udtil at indeholde svar og mulighed<strong>er</strong>, som <strong>det</strong> ell<strong>er</strong>s <strong>er</strong> megetsvært at finde ell<strong>er</strong> udvikle. Men vi må forestille os en regul<strong>er</strong>et,en tæmmet, en m<strong>er</strong>e vis og en langt mindre selvdestruktivindretning af v<strong>er</strong>dens marked<strong>er</strong> og institution<strong>er</strong>, end vi kend<strong>er</strong>i dag. Lad os indtil vid<strong>er</strong>e blot kalde <strong>det</strong> en naiv betragtningog indretning, men strengt taget burde <strong>det</strong> ikke være sværtat forestille sig <strong>det</strong>, hell<strong>er</strong> ikke i praksis, når man betænk<strong>er</strong>omkostning<strong>er</strong>ne ved den nuværende form for konkurrence,35
frihed og markedsøkonomi. Afhængigheds- og samhørighedsforståelse<strong>er</strong> et ken<strong>det</strong>egn ved <strong>det</strong> bæredygtige samfund. Og så<strong>er</strong> <strong>det</strong> værd at <strong>er</strong>indre, at <strong>det</strong>, d<strong>er</strong> <strong>er</strong> naivt i dag, meget vel kanvære realistisk om fem år.En int<strong>er</strong>essant bog om Vi-tænkning (We-Think af C. Leadbeat<strong>er</strong>)tal<strong>er</strong> ligefrem – blandt an<strong>det</strong> i lyset af de enorme og nyemulighed<strong>er</strong> med int<strong>er</strong>nettet – om en ny v<strong>er</strong>densorden, om enhelt ny v<strong>er</strong>den. Menneskehedens udfordring<strong>er</strong> <strong>er</strong> blandt an<strong>det</strong>at udnytte alle de mulighed<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> findes i int<strong>er</strong>nettet, mulighed<strong>er</strong>for at arbejde sammen på nye måd<strong>er</strong>, udvikle demokratietm<strong>er</strong>e, end <strong>det</strong> all<strong>er</strong>ede <strong>er</strong> sket, fremme frihed og lighed og værekreativ sammen på nye måd<strong>er</strong>. Tal<strong>er</strong> vi om at udnytte den viden,d<strong>er</strong> all<strong>er</strong>ede findes i v<strong>er</strong>den, åbn<strong>er</strong> d<strong>er</strong> sig helt nye mulighed<strong>er</strong>med int<strong>er</strong>nettet. For eksempel for enkelt menneskets deltagelsei politik, kultur og økonomi – og ledelse. Fl<strong>er</strong>e mennesk<strong>er</strong> endnogensinde vil være i stand til at deltage, give d<strong>er</strong>es meningtil kende, give d<strong>er</strong>es stemme, give d<strong>er</strong>es viden og ide<strong>er</strong> til helhedenssmeltedigel. At dele og kombin<strong>er</strong>e viden og ide<strong>er</strong> <strong>er</strong> enstor udfordring – og mulighed. Men <strong>det</strong> <strong>er</strong> værd at minde om,som Pet<strong>er</strong> Kemp gør <strong>det</strong> i bogen V<strong>er</strong>densborg<strong>er</strong>en, at udvekslingaf information<strong>er</strong> ikke nødvendigvis <strong>er</strong> et kommunikativtfælles skab, for <strong>det</strong>te forudsætt<strong>er</strong>, at part<strong>er</strong>ne <strong>er</strong>kend<strong>er</strong> et ansvarfor hinanden. En kommunikation <strong>er</strong> kun forpligtende og livgivende,hvis den ikke blot <strong>er</strong> udveksling af information<strong>er</strong>, men<strong>er</strong> et fælles handlingsliv i gensidigt hensyn.Udviklingen af int<strong>er</strong>nettet lægg<strong>er</strong> op til at betragte v<strong>er</strong>den fra ethelt an<strong>det</strong> udkigspunkt, som blandt an<strong>det</strong> handl<strong>er</strong> om, at hvad36
vi del<strong>er</strong>, <strong>er</strong> lige så vigtigt, som <strong>det</strong> vi ej<strong>er</strong>. At hvad vi har sammen,<strong>er</strong> lige så vigtigt, som <strong>det</strong> vi behold<strong>er</strong> for os selv. At hvadvi vælg<strong>er</strong> at forære bort, muligvis spill<strong>er</strong> en større rolle, endhvad vi tag<strong>er</strong> os betalt for. I en mat<strong>er</strong>iel økonomi <strong>er</strong> du, hvaddu ej<strong>er</strong>. I en ide- ell<strong>er</strong> videnøkonomi <strong>er</strong> du, hvad du del<strong>er</strong> medandre. Du <strong>er</strong>, hvem du <strong>er</strong> forbun<strong>det</strong> med, hvem du <strong>er</strong> i netværkmed og hvilke ide<strong>er</strong>, billed<strong>er</strong>, video<strong>er</strong>, links ell<strong>er</strong> kommentar<strong>er</strong>,du del<strong>er</strong> med andre. Dette <strong>er</strong> int<strong>er</strong>nettets store bidrag: At <strong>det</strong>tillad<strong>er</strong> fl<strong>er</strong>e mennesk<strong>er</strong> at dele ide<strong>er</strong> med fl<strong>er</strong>e mennesk<strong>er</strong> påfl<strong>er</strong>e måd<strong>er</strong> end nogensinde tidlig<strong>er</strong>e. Ledelsesmæssigt og organisatoriskåbn<strong>er</strong> <strong>det</strong> for mange nye p<strong>er</strong>spektiv<strong>er</strong>. Et menneskesog en virksomheds styrke b<strong>er</strong>or i stadig stigende grad på, hvemde og den <strong>er</strong> i kontakt med, om hvad og på hvilke måd<strong>er</strong>. Dethandl<strong>er</strong> om samarbejde, netværksforståelse, netværksopbygningog netværksledelse. Og omvendt består stærke netværkaf stærke, selvb<strong>er</strong>oende og selvbevidste mennesk<strong>er</strong>. Mennesk<strong>er</strong>og virksomhed<strong>er</strong> <strong>er</strong> både selvstændige og alene og <strong>er</strong> samtidigtil i kraft af de andre.En ny virksomhedsopfattelseDet bæredygtige samfund komm<strong>er</strong> ikke af sig selv. Vi skal bådedannes og uddannes til <strong>det</strong>. Vi skal udvikle og udveksle begreb<strong>er</strong>om <strong>det</strong> bæredygtige samfund. Vi skal udvikle <strong>det</strong> nye tankesæt,d<strong>er</strong> skal <strong>er</strong>statte <strong>det</strong> industrielle samfunds snævre og kortsigtedeforståelse og tilgang. Dannelses- og uddannelsesmæssigtbegynd<strong>er</strong> <strong>det</strong> med børn og forældre, <strong>det</strong> fortsætt<strong>er</strong> i børnehaveog skole, <strong>det</strong> fortsætt<strong>er</strong> i professionsskol<strong>er</strong> og univ<strong>er</strong>sitet<strong>er</strong>, og37
<strong>det</strong> konkretis<strong>er</strong>es og praktis<strong>er</strong>es i virksomhed<strong>er</strong>ne. Virksomhed<strong>er</strong>nevil komme til at spille mange og store roll<strong>er</strong>, når bæredygtighedskal implement<strong>er</strong>es i stor skala. Vores demokratiskeform<strong>er</strong> og praksis skal givetvis også udvikles i de kommende år,men vi kan ikke antage og forvente, at de politisk valgte led<strong>er</strong>ekan udtænke, formul<strong>er</strong>e og løse alle de ide<strong>er</strong> og udfordring<strong>er</strong>,som <strong>det</strong>te indebær<strong>er</strong>. Enkeltindivid<strong>er</strong> og virksomhed<strong>er</strong> skal ilangt høj<strong>er</strong>e grad bidrage. Til <strong>det</strong> bæredygtige samfund hør<strong>er</strong> etnyt billede af den ansvarlige virksomhed, den ansvarlige ledelseog ej<strong>er</strong> og den ansvarlige medarbejd<strong>er</strong> og forbrug<strong>er</strong>.Man kan skelne mellem virksomhed<strong>er</strong>s frivillige og lovpligtigeansvar. Det <strong>er</strong> åbenbart, at mange virksomhed<strong>er</strong> påtag<strong>er</strong>sig et socialt og miljømæssigt ansvar. Jeg forestill<strong>er</strong> mig, atvi i Danmark, i EU og i FN – og også i andre regionale ell<strong>er</strong>ov<strong>er</strong>statslige organisation<strong>er</strong> – i de kommende år vil lovgivepå nye måd<strong>er</strong> om virksomhed<strong>er</strong>s ansvar. Virksomhed<strong>er</strong> ogd<strong>er</strong>es ledels<strong>er</strong> har formentlig alt for vidt spill<strong>er</strong>um i mangelande med hensyn til, hvilke produkt<strong>er</strong>, produktionsprocess<strong>er</strong>,mat<strong>er</strong>ial<strong>er</strong> og tilsætningsstoff<strong>er</strong> med m<strong>er</strong>e, <strong>det</strong> <strong>er</strong> tilladt at produc<strong>er</strong>e,tilrettelægge og bruge. Man må forestille sig national ogint<strong>er</strong>national lovgivning, d<strong>er</strong> markant indsnævr<strong>er</strong> rummene forikkebæredygtig adfærd fra virksomhed<strong>er</strong>nes og forbrug<strong>er</strong>nesside. For adskillige år siden fik vi i Danmark et begreb, Amba,som betyd<strong>er</strong>: Andelsselskab med begrænset ansvar. Jeg tror, atvi – billedligt talt – skal have færre selskab<strong>er</strong> med begrænsetansvar og fl<strong>er</strong>e Selskab<strong>er</strong> med m<strong>er</strong>e ansvar, Smma. Sagt på enanden måde, så må selve virksomhedsbegrebet i de kommende38
år ændres i retning<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> gør <strong>det</strong> lige så naturligt og attraktivtat tænke og handle langsigtet og bæredygtigt, som <strong>det</strong> i dag <strong>er</strong>naturligt og selvfølgeligt at tænke og handle kortsigtet og ikkebæredygtigt.Mange af de nødvendige ændring<strong>er</strong> vil komme,fordi virksomhed<strong>er</strong>ne beslutt<strong>er</strong> <strong>det</strong>. Andre vil komme på grundaf ændret national og int<strong>er</strong>national lovgivning.Essensen i en ny teori om led<strong>er</strong>skab og ledelse må være attage ansvar for levende aktiv<strong>er</strong>, living asset stewardship, som J.Bragdon tal<strong>er</strong> om i bogen Profit for Life. Det afgørende i dennenye teori <strong>er</strong> sondringen mellem levende aktiv<strong>er</strong> (mennesk<strong>er</strong> ognatur) og ikkelevende aktiv<strong>er</strong> (kapital). Jeg påstår, at levende aktiv<strong>er</strong><strong>er</strong> vigtig<strong>er</strong>e for virksomhed<strong>er</strong>s produktivitet og lang sigtedesuccess, end ikkelevende aktiv<strong>er</strong> (kapital) <strong>er</strong>. Forklaringen <strong>er</strong>meget enkel: Levende aktiv<strong>er</strong> <strong>er</strong> kilden til, forudsætningen forikkelevende aktiv<strong>er</strong>. Pengekapital og ikkelevende produktionskapitalkan ikke eksist<strong>er</strong>e og fung<strong>er</strong>e uden mennesk<strong>er</strong> og natur.Vores mest intelligente maskin<strong>er</strong>, h<strong>er</strong>und<strong>er</strong> sup<strong>er</strong> comput<strong>er</strong>e,kan ikke fung<strong>er</strong>e uden menneskelig støtte og viden og ej hell<strong>er</strong>uden naturen.Som på så mange andre områd<strong>er</strong> har mennesket tilbage i historienhaft indsigt<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> <strong>er</strong> gået tabt ell<strong>er</strong> <strong>er</strong> blevet und<strong>er</strong>trykt.Det gæld<strong>er</strong> tilsyneladende for eksempel, når <strong>det</strong> handl<strong>er</strong> omvores viden om mennesk<strong>er</strong>s hj<strong>er</strong>te og hj<strong>er</strong>ne. Betragt<strong>er</strong> vi såvelhelt ny som meget gammel viden, s<strong>er</strong> <strong>det</strong> ud, som om mennesketved, kan se og s<strong>er</strong> med både hj<strong>er</strong>ne og hj<strong>er</strong>te. At hj<strong>er</strong>tetog menneskets krop besidd<strong>er</strong> stor viden, indsigt og skelneevne.39
Dalai Lama tal<strong>er</strong> om evnen til omhyggelig skelnen, og denneevne forudsætt<strong>er</strong> hj<strong>er</strong>tets medvirken. Udvikling af bære dygtigevirksomhed<strong>er</strong> og samfund kan kun komme i stand i stor skala,såfremt menneskeheden genfind<strong>er</strong> og genlær<strong>er</strong> evnen til enomhyggelig skelnen, evnen til at lytte og tænke med såvel hj<strong>er</strong>tesom hj<strong>er</strong>ne. Hj<strong>er</strong>tets visdom <strong>er</strong> uløseligt forbun<strong>det</strong> med denvisdom, d<strong>er</strong> skal være til stede for at værdsætte, forstå og implement<strong>er</strong>ebæredygtighedsprincipp<strong>er</strong> i stor skala i v<strong>er</strong>den.Hvis vi stud<strong>er</strong><strong>er</strong> de virksomhed<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> arbejd<strong>er</strong> med den socialeog miljømæssige ansvarlighed, så find<strong>er</strong> vi virksomhed<strong>er</strong>, somselvfølgelig <strong>er</strong> forskellige, men hvor d<strong>er</strong> s<strong>er</strong> ud til at være nogleklare mønstre, som blandt an<strong>det</strong> J. Bragdon har påvist <strong>det</strong> i enny<strong>er</strong>e und<strong>er</strong>søgelse, nemlig: 1) En autentisk mission og visionog værdi<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> <strong>er</strong> udsprunget og født inde i virksomheden selv,og som har en klar forbindelse til hj<strong>er</strong>tet, <strong>det</strong> vil sige værdi<strong>er</strong>og holdning<strong>er</strong>, som mennesk<strong>er</strong> i og uden for virksomhedenføl<strong>er</strong> for. 2) En decentralis<strong>er</strong>et netværksorganisation, d<strong>er</strong> <strong>er</strong>bas<strong>er</strong>et på et princip om hjælpsomhed, hvor man stol<strong>er</strong> på sinemedarbejd<strong>er</strong>e, og hvor medarbejd<strong>er</strong>ne har en udstrakt gradaf mulighed for og forventes at arbejde med selvorganis<strong>er</strong>ing.3) En kultur, d<strong>er</strong> <strong>er</strong> karakt<strong>er</strong>is<strong>er</strong>et ved en tjenende ledelse,hvor led<strong>er</strong>ens rolle <strong>er</strong> at tjene medarbejd<strong>er</strong>ens professionelleudvikling og vækst, og hvor medarbejd<strong>er</strong>e bliv<strong>er</strong> behandletsom betydningsfulde aktiv<strong>er</strong> frem for som omkostning<strong>er</strong> ogmulige forpligtels<strong>er</strong>. 4) En forpligtelse til kontinu<strong>er</strong>lig læring,d<strong>er</strong> tillad<strong>er</strong> medarbejd<strong>er</strong>e at eksp<strong>er</strong>iment<strong>er</strong>e og fejle i d<strong>er</strong>esarbejde med at være innovative og kreative. 5) En historisk klog40
og forsigtig finansiel ledelse, som reflekt<strong>er</strong><strong>er</strong> en klar intentionom at praktis<strong>er</strong>e en bæredygtighedspolitik og være rettet ogsåmod fremtidige gen<strong>er</strong>ation<strong>er</strong>. Det <strong>er</strong> meget brede formul<strong>er</strong>ing<strong>er</strong>,men også i en skole- og uddannelsessammenhæng kan manlære af disse fem punkt<strong>er</strong>, når <strong>det</strong> handl<strong>er</strong> om praktisk ledelseog samarbejde.Nogle få mennesk<strong>er</strong> kan ændre v<strong>er</strong>denMennesk<strong>er</strong> kan vælge. “Nev<strong>er</strong> doubt that a small group of committedcitizens can change the world. Indeed, it’s the only thingthat ev<strong>er</strong> has,” sig<strong>er</strong> Margaret Mead (1901‐1978), d<strong>er</strong> regnes forén af de mest indflydelsesrige kvindelige forsk<strong>er</strong>e og tænk<strong>er</strong>einden for <strong>det</strong> socialvidenskabelige område. Det <strong>er</strong> noget heltspecielt ved mennesket, at mennesket har en evne til både atforudse og vælge fremtid. En evne til at træffe beslutning<strong>er</strong>om fremtiden. Det <strong>er</strong> h<strong>er</strong>, led<strong>er</strong>skabsopgav<strong>er</strong>ne og led<strong>er</strong>skabsmulighed<strong>er</strong>neopstår. Vi har valgmulighed<strong>er</strong>. Set i et langthistorisk p<strong>er</strong>spektiv har mennesk<strong>er</strong> været bemærkelsesværdigthurtige til at lære nyt og til at træffe nye beslutning<strong>er</strong> i lyset af<strong>det</strong> indlærte. En enorm opfindsomhed har præget menneskehedensudvikling. D<strong>er</strong> <strong>er</strong> mange kild<strong>er</strong> til fremtidig optimisme.Menneskets evne og lyst til at lære <strong>er</strong> én af dem. Og d<strong>er</strong> bliv<strong>er</strong>i ov<strong>er</strong>måde rigt mål behov for denne evne. En anden kilde tilhåb og optimisme <strong>er</strong>, at menneskeheden all<strong>er</strong>ede nu, blandtan<strong>det</strong> gennem en enormt omfattende videnskabelig forskning,har akkumul<strong>er</strong>et en viden, hvoraf formentlig kun en brøkdel <strong>er</strong>implement<strong>er</strong>et og nyttiggjort. At bringe denne viden i anven‐41
delse <strong>er</strong> en af menneskehedens store udfordring<strong>er</strong> og mulighed<strong>er</strong>.Det <strong>er</strong> ikke formalis<strong>er</strong>et viden og <strong>er</strong>faring, vi mangl<strong>er</strong>.Vi mangl<strong>er</strong> evnen, og måske også viljen, til at nyttiggøre denviden, vi all<strong>er</strong>ede har.Vi har udviklet en meget simpel enten-ell<strong>er</strong>-tænkning. Det <strong>er</strong>enten <strong>det</strong> ene ell<strong>er</strong> <strong>det</strong> an<strong>det</strong>. Vi har svært ved at rumme paradokset,vi har svært ved at bevæge os <strong>det</strong> trin høj<strong>er</strong>e op, d<strong>er</strong> kanrumme den tilsyneladende modsætning. Vi har for eksempelsvært ved at forene en kortsigtet optim<strong>er</strong>ingstænkning meden langsigtet bæredygtighedstænkning, men vores fremtidsrealitet<strong>er</strong>, at <strong>det</strong> skal vi kunne mestre. Det kan vi kun lære ogpraktis<strong>er</strong>e, hvis vi suspend<strong>er</strong><strong>er</strong> nogle af de værdi<strong>er</strong>, begreb<strong>er</strong>,forestilling<strong>er</strong> og antagels<strong>er</strong>, som hidtil har været styrende formennesk<strong>er</strong>, virksomhed<strong>er</strong> og samfund.Vores børn <strong>er</strong> vores egentlige kapital. Det vil tilkomme voresbørn og børnebørn at nytænke og nyudvikle mange ting.Vores børn komm<strong>er</strong> til at stå med meget store opgav<strong>er</strong> ogudfordring<strong>er</strong>. Det <strong>er</strong> et stort ansvar – <strong>det</strong> største ansvar – forden nuværende gen<strong>er</strong>ation af voksne, <strong>det</strong> vil sige os, at støttebørnene i d<strong>er</strong>es udvikling, støtte udviklingen af børnenes forskelligeintelligens<strong>er</strong>, formul<strong>er</strong>e den grundlæggende viden,som børnene skal tilegne sig, være med til at udvikle børnenesevne til at leve, eksist<strong>er</strong>e og udvikle den ansvarlighed og etik,d<strong>er</strong> komm<strong>er</strong> til at præge børnene som fremtidige borg<strong>er</strong>e,medarbejd<strong>er</strong>e, politik<strong>er</strong>e og led<strong>er</strong>e. “Barnet <strong>er</strong> urgenstanden foransvaret,” sig<strong>er</strong> filosoffen Hans Jonas i bogen Ansvarets princip.42
Må jeg i den forbindelse minde om et forhold, som forfatt<strong>er</strong>og dr. phil. Jes B<strong>er</strong>telsen gør opmærksom på i sin lille bog Etessay om indre frihed: “Det <strong>er</strong> vigtigt i denne sammenhæng atblive ved med at skelne, forstå og fastholde forskellen mellem <strong>det</strong>tillærte og <strong>det</strong> naturlige. Vi synes alle at være født med evnen tilvenlighed (empati), evnen til opmærksomhedsklarhed (selve denøjeblikkelige vågenhed) og evnen til selvb<strong>er</strong>oenhed (centr<strong>er</strong>ing,hj<strong>er</strong>tekontakt). Hvad børn og unge i 7‐18 års ald<strong>er</strong>en har brugfor, <strong>er</strong> støtte til fastholdelse og udvikling af disse evn<strong>er</strong>.” Det skalvi huske, når vi tal<strong>er</strong> om skol<strong>er</strong> for børn og unge. D<strong>er</strong> vil blivestillet meget store krav til os og vores uddannelsesinstitution<strong>er</strong>i fremtiden. D<strong>er</strong> burde ikke være nogen vigtig<strong>er</strong>e opgave i samfun<strong>det</strong>end at tage vare på samfun<strong>det</strong>s børn og unge. I Danmarkgør vi meget, men vi lev<strong>er</strong> ikke op til <strong>det</strong>te krav, når vi s<strong>er</strong> <strong>det</strong>i forhold til de mulighed<strong>er</strong> og potential<strong>er</strong>, vi har.“The business of business is business,” sagde nobelprismodtag<strong>er</strong>i økonomi Milton Friedman (1912‐2006) engang. I en artikel iNew York Times Magazine skrev han den 13. septemb<strong>er</strong> 1970:“The social responsibility of business is to increase its profits.” Det<strong>er</strong> en skarp udtalelse, d<strong>er</strong> selvfølgelig h<strong>er</strong> <strong>er</strong> taget ud af sin sammenhæng,men som set ud fra dagens forudsætning<strong>er</strong> alligevel<strong>er</strong> meget usædvanlig. I dag bør vi måske sige: The business ofbusiness is life – and business. Selvfølgelig skal en virksomheddrive forretning. Selvfølgelig skal d<strong>er</strong> komme vindmøll<strong>er</strong> udaf en vindmøllefabrik. Selvfølgelig skal kund<strong>er</strong> eksped<strong>er</strong>es i en<strong>det</strong>ailforretning. Selvfølgelig skal ældre mennesk<strong>er</strong> plejes på etplejehjem. Selvfølgelig skal de syge behandles på et hospital.43
Selvfølgelig skal million<strong>er</strong> af opgav<strong>er</strong> løses, og til <strong>det</strong> formålhar vi, og vil vi, fortsat have organisation<strong>er</strong>, men disse organisation<strong>er</strong>behøv<strong>er</strong> ikke at være organis<strong>er</strong>et og le<strong>det</strong> på sammemåd<strong>er</strong>, som <strong>det</strong> sk<strong>er</strong> i dag. Snar<strong>er</strong>e må vi tværtimod forvente,at mange opgav<strong>er</strong> vil blive løst, men inden for helt andre ledelsesmæssigeog organisatoriske ramm<strong>er</strong> end nu. Og de målog formål, d<strong>er</strong> vil være styrende i fremtiden, kan og skal værefl<strong>er</strong>e og andre end nu. Selv om <strong>det</strong> tilsyneladende <strong>er</strong> at gå tilyd<strong>er</strong>lighed<strong>er</strong>, vil jeg sige, at vores børns tilstand vil være den<strong>vigtigste</strong> enkeltindikator på, om vi <strong>er</strong> lykkedes med vores led<strong>er</strong>skabsmæssigeansvar både på samfunds-, virksomheds- ogfamilieniveau. Når ethv<strong>er</strong>t barn får den fysiske, følelsesmæssigeog spirituelle støtte fra familie og samfund, d<strong>er</strong> skal til for atudfolde og virkeliggøre <strong>det</strong>te barns fulde potential<strong>er</strong>, så vedvi, at vi <strong>er</strong> på rette vej. D<strong>er</strong> <strong>er</strong> lang vej igen, selv i vores egetland, og til <strong>det</strong>te skal alle, du og jeg som borg<strong>er</strong>e, vælg<strong>er</strong>e ogforbrug<strong>er</strong>e, og også vores virksomhed<strong>er</strong>, bidrage.44