Газета Успенська вежа № 1 (2019)
- No tags were found...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
З Різдвом Христовим! З Новим Роком!<br />
ЩОМІСЯЧНА ВСЕУКРАЇНСЬКА ГАЗЕТА СТАВРОПІГІЙНОГО БРАТСТВА СВ. АП. АНДРІЯ ПЕРВОЗВАНОГО<br />
За вiру i еднiсть!<br />
Виходить з березня 1991 року СІЧЕНЬ <strong>2019</strong> року <strong>№</strong> 1 (320)<br />
ІЗ РІЗДВЯНОГО ПОСЛАННЯ ВСЕЛЕНСЬКОГО ПАТРІАРХА ВАРФОЛОМІЯ<br />
ДО ВСІЄЇ ПОВНОТИ ЦЕРКВИ БЛАГОДАТЬ, МИЛОСЕРДЯ ТА МИР ВІД СПАСИТЕЛЯ<br />
ХРИСТА, ЩО НАРОДИВСЯ У ВИФЛЕЄМІ<br />
Високоповажні брати<br />
і улюблені чада!<br />
Цілі покоління приходять і відходять,<br />
і по-людськи важко передбачити<br />
майбутні події. Однак справжня<br />
Дорогі браття і сестри!<br />
Христос народився! Славімо Його!<br />
Такі короткі й прості слова цього<br />
нашого традиційного християнського<br />
вітання, але наскільки глибоким змістом<br />
наповнені вони, адже засвідчують<br />
нашу віру в те, що обітниця Божа<br />
справдилася, Спаситель світу воістину<br />
з’явився, друга Особа Пресвятої<br />
Тройці – предвічний Син Божий – народився<br />
від Духа Святого і Марії Діви,<br />
ставши також і Сином Людським.<br />
«Немовля народилося нам – Син даний<br />
нам» (Іс. 9: 6), – пророкує святий<br />
Ісая, вказуючи, що народження Ісуса<br />
Христа відбулося саме для нас.<br />
віра не стикається з перепонами.<br />
Слово стало плоттю, «істина прийшла».<br />
Ми вже беремо участь в<br />
Царстві, перед нами шлях до завершення<br />
справи Божественної ікономії<br />
втілення. Ми цілком впевнені,<br />
що майбутнє належить Христові,<br />
Який «вчора і сьогодні, і навіки Той<br />
самий», що Церква Христова є, і<br />
буде залишатися місцем святості і<br />
благочестя, оновлення людини і світу,<br />
передчуття слави Царства; що<br />
вона продовжить нести «євангельське<br />
свідчення», «роздаючи у всесвіті<br />
дари Божі: Його любов, мир,<br />
справедливість, примирення, силу<br />
Воскресіння і сподівання вічності».<br />
«Після Христа» все перебуває і залишається<br />
«у Христі» навіки.<br />
Ми, побожно схиляючи коліна перед<br />
Божественним Немовлям Вифлеєму,<br />
Його Пресвятою Матір’ю, посилаємо<br />
від немеркнучого Фанара чадам<br />
Святої і Великої Церкви Христової у<br />
всьому світі наше Патріарше благословення<br />
на Різдвяні Свята, бажаючи здоров’я,<br />
щедрого і радісного Нового року,<br />
обійнятого добротою Господньою.<br />
† Константинополь,<br />
полум`яний до Бога молитвеник<br />
за всіх вас<br />
Різдво Христове <strong>2019</strong> року<br />
ІЗ РІЗДВЯНОГО ПОСЛАННЯ МИТРОПОЛИТА КИЇВСЬКОГО І ВСІЄЇ УКРАЇНИ ЕПІФАНІЯ<br />
ПРЕОСВЯЩЕННИМ АРХІПАСТИРЯМ, БОГОЛЮБИВИМ ПАСТИРЯМ, ЧЕСНОМУ ЧЕРНЕЦТВУ ТА ВСІМ ПРАВОСЛАВНИМ ВІРНИМ УКРАЇНИ<br />
Христос Рождається!<br />
У цей святковий день, що просвітлений<br />
світлом Божества, наблизилась<br />
для всіх нас, праведних духом, від<br />
віку бажана радість.<br />
Шановні брати і сестри! Згадавши<br />
історичні, однак дійсні події того<br />
часу, ми, християни двадцять першого<br />
століття, також є свідками історичних<br />
подій, завдяки відважним та<br />
доленосним рішенням Його Всесвятості<br />
Всесвятішого Патріарха Варфоломія,<br />
Священного Синоду Вселенської<br />
Патріархії, старанням та праці<br />
Президента України, всієї української<br />
влади та побожного українського народу<br />
у прагненні утворення Української<br />
Помісної Автокефальної Православної<br />
Церкви. Принесімо подяку<br />
Спасителеві нашому – Богові любові<br />
та миру, Який у вертепі народився і в<br />
яслах був покладений, а також Пре-<br />
Цю ж думку пояснює і святитель<br />
Григорій Богослов, кажучи про народження<br />
Спасителя: «Він з’являється<br />
заради нас, народившись, щоб як Він<br />
дав нам буття, так Він і дарував нам<br />
блаженне буття... Ось, що ми святкуємо,<br />
ось, що ми прославляємо цього<br />
дня: пришестя Бога до людей для того,<br />
щоб нам переселитися або, краще, повернутися<br />
до Бога…, щоб, відклавши<br />
стару людину, зодягнутися в нову (Еф.<br />
4: 22 – 24), і як вмерли ми в Адамі, так<br />
ожили у Христі (1 Кор. 15: 22), з Христом<br />
і народжуючись, і розпинаючись,<br />
і погребаючись, і піднімаючись».<br />
У ці радісні дні подякуймо Господу<br />
нашому Ісусу Христу за всі Його<br />
благодіяння, виявлені до нас, до нашої<br />
Церкви й України. Нехай Всемилостивий<br />
Бог простить усі наші гріхи<br />
вільні й невільні, утвердить єдину помісну<br />
автокефальну Українську Православну<br />
Церкву, дарує нашій державі<br />
перемогу та справедливий мир, благословить<br />
Україну й увесь український<br />
народ у <strong>2019</strong> році.<br />
Заради нас Син Божий у смиренні<br />
прийшов у світ, закликаючи кожного<br />
до миру, злагоди та єдності, щоб ми<br />
ходили дорогою правди і не піддавалися<br />
на оману. Зробімо все від нас залежне,<br />
щоби дати добру відповідь на<br />
цей заклик!<br />
Христос народився! Славімо Його!<br />
Епіфаній,<br />
Митрополит Київський і всієї<br />
України Різдво Христове,<br />
2018 / <strong>2019</strong> р., м. Київ<br />
ІЗ РІЗДВЯНОГО ПОСЛАННЯ ВИСОКОПРЕОСВЯЩЕННІШОГО МИТРОПОЛИТА МАКАРІЯ,<br />
КЕРУЮЧОГО ЛЬВІВСЬКОЮ ЄПАРХІЄЮ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ УКРАЇНИ<br />
ВСЕЧЕСНОМУ СВЯЩЕНСТВУ, ЧЕРНЕЦТВУ ТА ВСІМ ВІРНИМ<br />
«Сьогодні з’явився на землі, щоб пізнали Його люди,<br />
святій Богородиці, всім святим та<br />
Новомученикам Українським, які не<br />
тільки прагнули незалежності Української<br />
Автокефальної Православної<br />
Церкви, але й були її організаторами,<br />
за що і поплатились своїм життям.<br />
щоб славу від них прийняти, як і від тих, хто перебуває на небесах»<br />
Серед них: митрополит Василь Липківський,<br />
архієпископи та єпископи,<br />
священики, визначні науковці та прості<br />
українці – патріоти своєї землі.<br />
Нехай же Новонароджений Спаситель<br />
принесе на землю мир і благовоління<br />
між людьми, щоб усі українці,<br />
які сьогодні радіють за своє визнання<br />
від Матері-Церкви у Вселенському<br />
Православ’ї, у найближчому часі стали<br />
свідками закінчення війни, утвердження<br />
миру та благословенного спокою на<br />
нашій багатостраждальній землі.<br />
Закликаю Вас до щоденної щиросердечної<br />
молитви за наших військовополонених<br />
та інших незламних<br />
українських патріотів, які утримуються<br />
в російських в’язницях, щоб<br />
найближчим часом кожен з них повернувся<br />
до своєї домівки, родини та<br />
рідної України.<br />
Всечесні отці, монахи, брати і<br />
сестри! Щиросердечно вітаю Вас з<br />
Різдвом Христовим і Новим <strong>2019</strong> Роком.<br />
Бажаю всім Вам у ці різдвяні дні<br />
духовної радості, міцного здоров’я та<br />
всякого добробуту. Нехай Боже благословення<br />
перебуває між усіма нами.<br />
Радісних і щасливих свят!<br />
СЛАВІМО ЙОГО!<br />
Вітаємо наших читачів в<br />
Україні й у цілому світі зі Святим<br />
Різдвом Христовим і Новим<br />
роком. Христос народився! Славімо<br />
Його! Хай буде з нами любов<br />
і віра, відвага і воля.<br />
Голова Львівського крайового<br />
ставропігійного братства святого<br />
апостола Андрія Первозваного<br />
отець-диякон Юрій Федів, редакція<br />
газети «<strong>Успенська</strong> <strong>вежа</strong>».
2 Січень <strong>2019</strong><br />
В УКРАЇНІ ЗАСНОВАНО ПОМІСНУ ЦЕРКВУ!<br />
15 грудня 2018 р. Українська Православна<br />
Церква Київського Патріархату та Українська Автокефальна<br />
Православна Церква ухвалили участь<br />
в Об’єднавчому соборі на рівні Архиєрейських соборів.<br />
Для участі в Соборі зареєструвалися також<br />
два митрополити УПЦ Московського патріахату –<br />
Олександр (Драбинко) та Симеон (Шостацький).<br />
На Соборі головував представник Вселенського<br />
патріархату митрополит Галльский Еммануїл<br />
(Адамакіс). Як гість участь у Помісному соборі<br />
брав Президент України Петро Порошенко.<br />
Собор працював у закритому режимі та обрав<br />
предстоятелем ПЦУ митрополита Епіфанія,<br />
ректора та професора Київської православної богословської<br />
академії, в УПЦ КП – митрополита<br />
Переяславського і Білоцерківського, Патріаршого<br />
намісника з правами єпархіального архієрея.<br />
Ввечері того ж дня Вселенський патріарх офіційно<br />
визнав результати Помісного об’єднавчого<br />
собору та запросив митрополита Київського і всієї<br />
України на літургію та вручення томосу. Демонстрацією<br />
визнання Константинопольським патріархатом<br />
об’єднаної Православної церкви України<br />
стало також те, що її предстоятеля пом’янули під<br />
час літургії за присутності патріарха Варфоломія<br />
на наступний день після Собору в Києві.<br />
Кафедральним собором Православної Церкви<br />
України став Михайлівський Золотоверхий собор.<br />
16 грудня 2018 р. під час служби Вселенського<br />
Патріарха у Стамбулі вперше в історії ім’я предстоятеля<br />
Православної церкви України згадав диякон<br />
Вселенського Патріархату серед інших імен<br />
патріархів та архієпископів інших церков у диптиху<br />
(переліку помісних автокефальних церков.<br />
Джерело: https://uk.wikipedia.org/<br />
wiki/%D0%9F%D1%80%D0%B0%D0%B2<br />
ОБ’ЄДНАВЧИЙ СОБОР ОБРАВ ГОЛОВУ<br />
ПОМІСНОЇ УКРАЇНСЬКОЇ ЦЕРКВИ<br />
НОВИНИ УАПЦ<br />
Фото о. Віталія Даньчака з Об’єднавчого Собору, який у<br />
суботу, 15 грудня, відбувся у соборі Святої Софії в Києві<br />
Об’єднавчий собор обрав головою Єдиної помісної<br />
церкви України єпископа УПЦ КП Епіфанія.<br />
Всього у соборі брало участь 190 осіб. Найбільше<br />
делегатів було від УПЦ КП: 42 архієреї,<br />
кожен з одним священиком і одним мирянином,<br />
тобто 126 осіб разом. Від УАПЦ – 36, від Московського<br />
патріархату прийшло 6 осіб. Нагадаємо,<br />
рішення про початок процедури надання Українській<br />
православній церкві Томосу (визнання її<br />
незалежною) у Вселенському патріархаті ухвалили<br />
ще на початку вересня. Вже 7 вересня Вселенський<br />
патріарх Варфоломій призначив двох<br />
своїх представників (екзархів), які допомагали<br />
у створенні об’єднаної УПЦ та підготовці до<br />
Об’єднавчого собору.<br />
11 жовтня Синод Константинопольського<br />
патріархату ухвалив рішення продовжити процедуру<br />
надання Томосу про автокефалію Української<br />
православної церкви. Було ухвалено рішення<br />
про визнання Константинополем узурпації<br />
влади над Київською митрополією Москвою незаконним<br />
актом. Також синод вирішив зняти<br />
всі заборонні санкції РПЦ щодо предстоятеля<br />
УПЦ КП Філарета і предстоятеля УАПЦ Макарія.<br />
Разом з тим Патріархія підкреслила неприпустимість<br />
майнових конфліктів і насильства у процесі<br />
творення помісної церкви в Україні.<br />
Через 4 дні, на власному соборі Російська православна<br />
церква заявила про повний розрив відносин<br />
з Константинопольським патріархатом та<br />
звинуватила Константинополь у «розколі світового<br />
православ’я». У Стамбулі на такий крок<br />
РПЦ не відповіли «взаємністю» та попросили<br />
Москву визнати та змиритися з автокефалією<br />
української церкви.<br />
Наступний крок до об’єднання та надання<br />
Українській церкві Томосу зробили 3 листопада<br />
в турецькому Стамбулі. Константинопольський<br />
патріарх Варфоломій та президент України Петро<br />
Порошенко підписали угоду про співпрацю. А<br />
вже 25 листопада на соборі Вселенського патріархату<br />
призначили Об’єднавчий собор в Україні<br />
на 15 грудня. Ієрархи УПЦ КП, УАПЦ та УПЦ<br />
МП під час нього повинні затвердити статут нової<br />
церкви та обрати предстоятеля. Слід зазначити,<br />
що переважна більшість архієреїв УПЦ МП,<br />
яка підпорядковується РПЦ, відмовилися брати<br />
участь в Об’єднавчому соборі та не прийняли<br />
запрошення.<br />
Після проведення собору в Україні, глава<br />
об’єднаної церкви поїде до Стамбула 6 січня для<br />
отримання Томоса з рук Вселенського патріарха.<br />
Джерело: https://tsn.ua/ukrayina/ob-yednavchiysobor-obrav-golovu-pomisnoyi-ukrayinskoyicerkvi-1266300.html?fbclid=IwAR0cSivxZ2Y6c-8WQGUe<br />
eT1tRu7OlSnrRmMY3NO4Otu4XJ8xgeN0-eSMtmI<br />
ВСЕЛЕНСЬКИЙ ПАТРІАРХ<br />
БЛАГОСЛОВИВ ЕПІФАНІЯ<br />
ТА ЗАПРОСИВ ДО КОНСТАНТИНОПОЛЯ<br />
ДЛЯ ОТРИМАННЯ ТОМОСУ<br />
Вселенський Патріарх Варфоломій у телефонній<br />
розмові з новообраним митрополитом Київським<br />
Епіфанієм привітав його з обранням та благословив,<br />
а також запросив за Томосом 6 січня.<br />
«Через деякий<br />
час після обрання<br />
Епіфаній подзвонив<br />
до Варфоломія, щоб<br />
повідомити про обрання<br />
і попросив<br />
благословення. Той<br />
його благословив і<br />
привітав», – повідомляється на сайті УПЦ КП з<br />
посиланням на BBC. Згодом з’явилось повідомлення<br />
Вселенського Патріархату, в якому йдеться<br />
про цю розмову, а також вказується, що Патріарх<br />
Варфоломій запросив Епіфанія 6 січня до Константинополя<br />
для співслужіння та отримання<br />
Томосу про автокефалію. Це означає, що Вселенський<br />
Патріархат визнає Об’єднавчий собор, який<br />
відбувся в столиці України.<br />
Джерело: https://amazing-ukraine.com/<br />
vselenskyi-patriarkh-blahoslovyv-epifaniia-tazaprosyv-do-konstantynopolia-dlia-otrymanniatomosa/?fbclid=IwAR3L0dY2mcTHnTd<br />
ГРЕЦЬКА ЦЕРКВА ПОМИНАЄ В СПИСКУ<br />
ПОМІСНИХ ЦЕРКОВ УКРАЇНУ<br />
20 грудня 2018 р. Нещодавно ім’я митрополита<br />
Епіфанія вперше став згадувати Предстоятель Елладської<br />
(Грецької) Православної Церкви під час<br />
Богослужіння в Константинополі. Відео розмістили<br />
на сторінці «Помісна Церква» у Facebook.<br />
Джерело: http://religionpravda.com.ua/2018/12/20/<br />
грецька-церква-поминає-в-спискупоміс/?fbclid=IwAR3I_Jyo0dqQidev0cOCGLTcqhFMDa<br />
XqdG9EgeC<br />
УСПЕНСЬКУ ВЕЖУ<br />
МОЖНА ЧИТАТИ В ІНТЕРНЕТІ<br />
З 1 березня 2015 р. зреалізований новий проект<br />
Львівського ставропігійного братства св. ап. Андрія<br />
Первозваного УАПЦ – з цього дня наш часопис<br />
можна читати в інтернеті за адресою: uv.lviv.ua.<br />
Можна переглянути архівні примірники газети,<br />
які виходили у світ із 1 січня 2009 року.<br />
«ВІДТЕПЕР МИ ЙДЕМО РАЗОМ<br />
В ІСТОРІЮ, ДО ЄДНОСТІ, ДО ПРАВДИ», –<br />
ГЛАВА УГКЦ ПРО НОВООБРАНОГО<br />
ПРЕДСТОЯТЕЛЯ ПЦУ<br />
16 грудня 2018 р.<br />
«Дозвольте мені<br />
сердечно привітати<br />
наших братів православних<br />
із Об’єднавчим<br />
Собором.<br />
В цей історичний<br />
момент я хочу простягнути<br />
братню руку від імені нашої Церкви<br />
до новообраного Предстоятеля та до всіх православних<br />
братів, кажучи, що відтепер ми йдемо<br />
разом в історію, до єдності, до правди. Бо від<br />
того, наскільки ми сьогодні плекаємо єдність і<br />
долаємо те, що нас роз’єднує, залежить майбутнє<br />
Церкви, народу та української вільної, незалежної,<br />
європейської держави», – Глава УГКЦ<br />
Святослав Шевчук.<br />
Джерело: http://news.ugcc.ua/news/vіdteper_mi_<br />
ydemo_razom_v_іstorіyu_do_iednostі_do_pravdi__<br />
glava_ugkts_do_novoobranogo_predstoyatelya_upt<br />
ВАТИКАН ВИЗНАВ ПРАВОСЛАВНУ<br />
ЦЕРКВУ УКРАЇНИ ТА ЕПІФАНІЯ<br />
Офіційний портал новин Ватикану повідомив<br />
про обрання Епіфанія предстоятелем Православної<br />
Церкви України. Це знак того, що Ватикан<br />
визнав новостворену українську церкву.<br />
(Про це повідомив архієпископ Євстратій Зоря<br />
у Facebook). Він зазначив, що 17 грудня 2018 р.<br />
офіційний портал новин Ватикану повідомив<br />
про обрання митрополита Епіфанія предстоятелем<br />
автокефальної УПЦ. Фактично це знак того,<br />
що відповідно до порядку екуменічного діалогу<br />
з православними церквами в силу канонічного<br />
визнання Вселенським патріархом Варфоломієм<br />
української церкви та її митрополита –<br />
ця Церква набуває для Ватикану суб‘єктності, –<br />
написав він.<br />
Джерело: https://24tv.ua/vatikan_viznav_<br />
pravoslavnu_tserkvu_ukrayini_ta_epifaniya_n1082234<br />
БЛАЖЕННІШИЙ МИТРОПОЛИТ МАКАРІЙ<br />
ОСВЯТИВ ХРАМ У С. КАЛИНІВ<br />
САМБІРСЬКОГО РАЙОНУ НА ЛЬВІВЩИНІ<br />
25 листопада 2018 р. Блаженніший Митрополит<br />
Макарій з архіпастирським візитом відвідав<br />
с. Калинів Самбірського р-ну Львівської області.<br />
Ахіпастир прибув на запрошення вірних та настоятеля<br />
парафії Святого Архистратига Михаїла<br />
прот. Михайла Маслагана, щоб освятити новозбудований<br />
храм.<br />
З початку 1990-х<br />
рр. громада тоді ще<br />
УАПЦ відправляла<br />
почергово богослужіння<br />
з громадою<br />
УГКЦ, і п’ять років<br />
тому вирішила побудувати<br />
нову, власну<br />
святиню. Отож на освячення новозбудованого<br />
храму, престолу, на першу св. Літургію, яку очолив<br />
Митрополит Макарій, були запрошені священики<br />
із Самбірського, Львівського та Пустомитівського<br />
деканатів, зійшлася також численна громада із<br />
навколишніх сіл, а також парафіяни УГКЦ.<br />
Проповідь виголосив настоятель парафії Різдва<br />
Пресвятої Богородиці тодішньої УАПЦ смт.<br />
Щирець Пустомитівського деканату митр. прот.<br />
Андрій Афтанас. Під час св. Літургії Блаженніший<br />
Макарій звершив дияконську хіротонію над<br />
Олегом Комарницьким, вихованцем Львівської<br />
духовної семінараї та Української Богословської<br />
Академії.<br />
За копітку працю по спорудженню Божого<br />
храму Митрополит Макарій вручив о. Михайлу<br />
Маслагану та парафіянам-жертводавцям церковні<br />
нагороди, та із батьківським слово подяки<br />
Владика звернувся до громади с. Калинова, яка<br />
здійснила за короткий час таку важливу Божу<br />
справу.<br />
Джерело: https://uaoc.lviv.ua/
БЛАЖЕННІШИЙ МИТРОПОЛИТ<br />
МАКАРІЙ З ПАСТИРСЬКИМ ВІЗИТОМ<br />
В ХРАМІ НОВОМУЧЕНИКІВ ЗЕМЛІ<br />
УКРАЇНСЬКОЇ КАМ’ЯНЦЯ-ПОДІЛЬСЬКОГО<br />
27 листопада 2018 р., в день вшанування всіх<br />
Новомучеників Землі Української, Блаженніший<br />
Митрополит Макарій відвідав однойменну парафію<br />
в м. Кам’янці-Подільському Хмельницької<br />
обл., де розділив із<br />
вірними та духовенством<br />
радість храмового<br />
празника –<br />
очолив св. Літургію.<br />
Йому співслужили<br />
Митрополит Вінницький<br />
і Брацлавський<br />
Високопреосвященніший Роман (Балащук),<br />
духовенство із Хмельниччини та Вінничини, настоятель<br />
храму прот. Ігор Герій. Була піднесена<br />
молитва за Всесвятійшого Варфоломія, Вселенського<br />
Патріарха, українських воїнів, парафіян і<br />
гостей храму.<br />
Із пастирським словом вдячності Блаженніший<br />
Макарій звернувся до громади, яка вже 13-й<br />
рік разом із о. Ігорем вшановують пам’ять Новомучеників<br />
Землі Української, які на початку ХХ<br />
століття віддали своє життя за Церкву Христову.<br />
На Богослужінні були присутні представники<br />
міської влади, а також політичні діячі регіону та<br />
жертводавці парафії.<br />
Від імені міської влади Митрополита Макарія<br />
привітав Перший заступник Міського голови<br />
Савчук Вадим, який вручив подяку за духовну<br />
опіку та молитву за український народ. В свою<br />
чергу Митрополит Макарій за копітку працю для<br />
розвитку Православної Церкви нагородив церковними<br />
відзнаками жертводавців церковної громади<br />
та настоятеля храму прот. Ігоря Герія.<br />
Джерело: https://uaoc.lviv.ua/<br />
ПРАВОСЛАВНА ГРОМАДА УСПЕНСЬКОЇ<br />
ЦЕРКВИ М. МИКОЛАЄВА ОРГАНІЗУВАЛА<br />
БЛАГОДІЙНИЙ ЯРМАРОК<br />
16 грудня 2018 р. парафіяни Храму Успіння<br />
Пресвятої Богородиці м. Миколаєва Львівської<br />
обл. на чолі з митр. прот. Романом Сотником<br />
організували благодійний ярмарок<br />
(у нижній частині храму, яка виконує функцію<br />
парафіяльного залу та Братського приміщення).<br />
На добру справу<br />
відгукнулось багато<br />
миколаївчан, які<br />
принесли зі своїх<br />
домівок одяг, взуття,<br />
іграшки, які змогли<br />
придбати або отримати<br />
безкоштовно<br />
потребуючі. Вилучені кошти спрямуюють на<br />
придбання подарунків дітям-сиротам та воїнам,<br />
які захищають Україну від російського агресора.<br />
Такий благодійний ярмарок віряни проводять<br />
вперше і впевнені, що кожну добру справу легко<br />
робити, адже вона повертається сторицею.<br />
Джерело: https://uaoc.lviv.ua/<br />
МИТРОПОЛИТ МАКАРІЙ ВІДВІДАВ<br />
ПАРАФІЮ СВ. МИКОЛАЯ У М. НОВИЙ<br />
РОЗДІЛ ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ<br />
19 грудня 2018 р. Митрополит Макарій із архіпастирським<br />
візитом відвідав православну громаду<br />
м. Новий Розділ Львівської обл., яка ще у 1990<br />
році відійшла від Московської Патріархії та 29-й<br />
рік разом із о. Ростиславом несе місію розбудови<br />
Української Помісної Церкви.<br />
На запрошення<br />
настоятеля громади<br />
св. Миколая митр.<br />
прот. Ростислава<br />
Миги Владика прибув<br />
у місто, щоб<br />
освятити новий престол.<br />
У співслужінні<br />
духовенства ПЦУ Миколаївського р-ну Митрополит<br />
Макарій очолив св. Літургію, яку супроводжував<br />
жіночий парафіяльний хор. Митрополит<br />
Січень <strong>2019</strong><br />
НОВИНИ УАПЦ<br />
привітав вірних із храмовим святом, а священику<br />
Ростиславу щиро подякував за віддану працю на<br />
ниві Христовій.<br />
Джерело: https://uaoc.lviv.ua/<br />
ДО УСПЕНСЬКОГО ХРАМУ М. ЛЬВОВА<br />
ПЕРЕДАНІ МОЩІ СВЯТОЇ ПРАВЕДНОЇ<br />
АННИ, СВ. ОБРУЧНИКА ЙОСИФА,<br />
ДИЯКОНА ВІКЕНТІЯ ТА АРХ. ЛАВРЕНТІЯ<br />
23 грудня 2018 р. у старовинній Успенській<br />
церкві м. Львова урочисто для вшанування були<br />
виставлені мощі св. Анни, св. Йосифа Обручника<br />
та диякона Вікентія і<br />
арх. Лаврентія. Старанням<br />
настоятеля<br />
храму о. Ігоря Бурмила<br />
ці святині були<br />
передані від православної<br />
української<br />
діаспори у США.<br />
На час виставлення молей урочистості очолив<br />
Митрополит Львівський Макарій Православної<br />
Церкви України. Під час цієї відправи було рукоположено<br />
у сан диякона Іллю Кузюка, вихованця<br />
Львівської духовної семінарії.<br />
На Святій Літургії разом із численною громадою<br />
міста молився і Губернатор Львівської області<br />
п. Олег Синютка. Серед вірних на молитві<br />
також був і депутат Верховної Ради п. Олег Березюк.<br />
Після урочистого ушанування усі присутні<br />
були помазані св. єлеєм, отримали на згадку освячену<br />
на мощах іконку.<br />
Джерело: https://uaoc.lviv.ua/<br />
ЙОГО МІСІЯ – СЛУЖИТИ<br />
БОГОВІ І НАРОДУ<br />
Протягом грудня<br />
2018 р. о. Дмитро<br />
Присяжний, декан<br />
Київського деканату,<br />
шість разів з<br />
Третій зліва – декан<br />
Київського деканату о. Дмитро<br />
Присяжний, духівник,<br />
пастир і волонтер<br />
на мирній та воєнній<br />
території України<br />
духовною місією<br />
відвідав зону ООС<br />
(Донеччину).<br />
«Кожна поїздка<br />
– це моя місія служити<br />
Богові і моєму<br />
народові. Дякую за<br />
підтримку моїм парафіянам<br />
Боярської<br />
парафії Покрови<br />
Пресвятої Богородиці і небайдужим мешканцям нашого<br />
міста», – зазначив у коментарі для «Успенської<br />
вежі» о. Дмитро. Так, «помічники Святого Миколая»<br />
завітали до діточок з молитвою (недалеко від<br />
лінії розмежування) та передали щедрі дарунки від<br />
школяриків Київщини. Отець Дмитро провів розмову<br />
із діточками, розповів про життя св. Миколая та<br />
ознайомив із добрими його ділами. Також священик<br />
із волонтерами не забув передати подарунки і воїнам,<br />
які стоять на сторожі незалежності України.<br />
19 грудня для військовослужбовців він відслужив<br />
Святу Літургію – до Святих Тайн приступило<br />
десятки вірян прифронтової зони.<br />
Напередодні, у День волонтера, о. Дмитро отримав<br />
ряд нагород від волонтерських організацій,<br />
з чим вітає його також і редакція газети «<strong>Успенська</strong><br />
<strong>вежа</strong>».<br />
Хай Вас Бог береже, отче, воїне Христовий!<br />
Отець-диякон Юрій Федів<br />
ГУМАНІТАРНА МІСІЯ<br />
У ЗОНУ БОЙОВИХ ДІЙ<br />
На початку грудня<br />
2018 р. священики<br />
УАПЦ Микола<br />
Кавчак та декан<br />
Львівської єпархії<br />
Олег Древняк із гуманітарною<br />
місією<br />
відвідали воїнів у<br />
зоні бойових дій, зокрема у м. Попасна. Водночас<br />
від імені Блаженнішого Макарія привітали працівників<br />
прокуратури ООС в м. Краматорську та у<br />
м. Харкові із професійним святом.<br />
3<br />
24 грудня 2018 р. Львівське крайове ставропігійне<br />
братство через волонтерів відправило у прифронтову<br />
зону дитячий одяг. Ми мусимо бути єдині.<br />
Отець-диякон Юрій Федів, https://www.facebook.com<br />
ЩОРІЧНА ЗВІТНА КОНФЕРЕНЦІЯ<br />
ЛЬВІВСЬКОГО КРАЙОВОГО<br />
СТАВРОПІГІЙНОГО БРАТСТВА<br />
СВ. АП. АНДРІЯ ПЕРВОЗВАНОГО<br />
1 грудня 2018 р. відбулась Щорічна звітна конференція<br />
Львівського крайового ставропігійного<br />
братства св. ап. Андрія Первозваного. Захід розпочався<br />
із молитви в Успенській ставропігійній<br />
церкві м. Львова, яку очолив настоятель митр.<br />
прот. Ігор Бурмило у співслужінні митр. прот.<br />
Василя Луцишина (ректора ЛДС та Віце-Президента<br />
УБТ) та митр. прот. Романа Сотника<br />
(Миколаївського декана), продовжився у формі<br />
конференції у Львівському музеї історії релігії.<br />
На конференцію прибули представники усіх осередків<br />
братства, редколегії часопису «<strong>Успенська</strong><br />
<strong>вежа</strong>» та братського хору «Ставрос».<br />
Із вітальним словом виступив о. Василь Луцишин,<br />
який окреслив роль громадської організації,<br />
яка завжди з 1989 р. стоїть на стверджувальних<br />
засадах, несе місійну та культурно-просвітницьку<br />
працю у життя вірних УАПЦ в м. Львові, області<br />
та в Україні.<br />
Із доповіддю про роль Константинополя у<br />
житті Львівської православної громади та Братства<br />
виступив о. Ігор Бурмило, який зупинився<br />
на принципах співпраці Братства та Церкви, ролі<br />
Братсва та його значенні у розвитку свідомості<br />
української громади.<br />
Із доповіддю про роботу Братства виступив<br />
його Голова отець-диякон Юрій Федів, який подякував<br />
усім за спільну працю у розбудові та зміцненні<br />
організації.<br />
Своїми роздумами поділилися почесні братчики,<br />
зокрема і о. Роман Сотник, п. Оксана Мончин<br />
(Голова Петро-Павлівського осередку), п. Наталя<br />
Пецюх (Голова Голосківського осередку).<br />
За результатами конференції було прийнято<br />
рішення висловити вдячність Вселенському Патріархові<br />
Варфоломію за працю у створенні Помісної<br />
церкви в Україні та проголосити у Братстві<br />
<strong>2019</strong> рік РОКОМ БРАТСЬКОЇ РОДИНИ: присвятити<br />
роботу по укріпленню сімейних цінностей.<br />
Джерело: https://stavropigia.lviv.ua<br />
«ІКОНОПИС ЗАХІДНОЇ УКРАЇНИ»<br />
ПАТРІАРХА ДИМИТРІЯ ОТРИМАВ<br />
ВИСОКУ ОЦІНКУ<br />
9 грудня (1915 р.)<br />
народився Патріарх<br />
Димитрій (Ярема),<br />
ініціатор духовного<br />
пробудження України,<br />
яке Він розпочав<br />
19 серпня 1989 року.<br />
Напередодні праця<br />
Його життя «Іконопис<br />
Західної України»<br />
(т. 1 – XII–XV ст.,<br />
2005 р.; т. 2 – XVІ –<br />
поч. XVІІ ст., 2017 р.)<br />
отримала премію<br />
Львівської ОДА як<br />
Краща книга року.
4 Січень <strong>2019</strong><br />
МОЛИТВА ПАТРІАРХА ДИМИТРІЯ ЗА МОСКОВСЬКИХ БРАТІВ У ХРИСТІ<br />
Господи, Спасителю наш! Ми<br />
віримо, що Твоя Благодать діє<br />
тільки через Твого Пресвятого<br />
Духа і не потребує інших посередників.<br />
Молимо Тебе: Врозуми тих,<br />
що вважають себе православними,<br />
а нас, православних, неволять,<br />
щоб вони залишили наш народ у<br />
спокої. Саме наш народ передав їм<br />
православну віру, навчив їх усього,<br />
що було треба, а вони стали<br />
такими немилосердними. Ми не<br />
жадаємо вдячности. Наші предки<br />
робили для них усе задля Твого,<br />
Господи, Царства і спасіння<br />
Отець Михайло КРАВЧИК<br />
ПАМ’ЯТАЙМО НАСТАВНИКІВ НАШИХ<br />
всіх, хто не мав віри. Врозуми їх,<br />
Господи, і наш народ врозуми, що<br />
він від Тебе й Твого Апостола отримав<br />
святу віру і благослови відродження<br />
нашої Церкви. Амінь.<br />
Це вже наша спільна історія...<br />
Чотири патріархи (зліва) і чотири<br />
митрополити (справа), які молитвою<br />
і життям своїм привели<br />
Православну Церкву України до<br />
єдності і зробили все для того, щоб<br />
МИТРОПОЛИТ ВІННИЦЬКИЙ<br />
ТА БАРСЬКИЙ СИМЕОН<br />
(ШОСТАЦЬКИЙ) ОГОЛОСИВ<br />
ПРО ПЕРЕХІД ДО<br />
НОВОСТВОРЕНОЇ ПЦУ<br />
Під час ранкової<br />
недільної служби<br />
16 грудня у Свято-<br />
Преображенському<br />
кафедральному<br />
соборі УПЦ МП у<br />
Вінниці митрополит<br />
Вінницький та<br />
Барський Симеон<br />
(Шостацький) оголосив про свій<br />
перехід до новоствореної автокефальної<br />
української помісної церкви<br />
та про перехід громади Спасо-<br />
Преображенського кафедрального<br />
собору. Всі інші парафії міста<br />
ще мають визначитися.<br />
Під час велелюдної ранкової<br />
служби Симеон звернувся до вірян,<br />
які зібралися в храмі: «За вами це<br />
рішення, куди йти або де залишатися.<br />
Але процес пішов. Вже вчора<br />
були розмови, щоб мене змістити<br />
з кафедри, а тут буде призначений<br />
інший архієрей. Але я вже не є архієрей<br />
УПЦ МП. Я вже є архієрей<br />
Православної Церкви України,<br />
об’єднаної церкви». Після цього в<br />
наш Предстоятель отримав Томос<br />
про автокефалію від Вселенського<br />
Патріарха.<br />
До цього списку потрібно додати<br />
іще Святих Новомучеників<br />
Українських архієпископа Олексія<br />
храмі залунали оплески вірян, дехто<br />
вигукував «Браво». «Ваші оплески<br />
– це є згода на те, що ми з вами й<br />
надалі будемо трудитися і молитися»,<br />
– прокоментував реакцію вірян<br />
Симеон.<br />
Нині сан Владики Симеона залишається<br />
незмінним і повністю звучить<br />
так: «Митрополит Вінницький<br />
і Барський Православної Церкви<br />
України». Також відомо, що під час<br />
Собору у Києві було обрано керівний<br />
орган – Синод. Всього з 12 його<br />
членів – дев’ятеро можуть змінюватися<br />
(вони у складі протягом року),<br />
а ось трьох обрано пожиттєво. Серед<br />
них – і Митрополит Вінницький і<br />
Барський Симеон. Інші двоє постійних<br />
учасників Синоду – це<br />
Митрополити Філарет та Макарій.<br />
Фактично це означає, що ці троє<br />
членів Синоду братимуть участь в<br />
усіх його засіданнях пожиттєво.<br />
Джерело: https://vezha.vn.ua/yakmytropolyt-symeon-ogolosyv-pro-perehid-v<br />
НА БУКОВИНІ СВЯЩЕНИК<br />
ІЗ ПАСТВОЮ ПОКИНУЛИ<br />
МОСКОВСЬКИЙ ПАТРІАРХАТ<br />
ТА ПЕРЕЙШЛИ ДО ПЦУ<br />
19 грудня 2018 р. Жителі села<br />
Шишківці Чернівецької області<br />
Дородніцина, архієпископа Агапіта<br />
Вишневського, святителя, новомученика<br />
українського митрополита<br />
Василя Липківського, біля 30 новомучеників<br />
українських єпископів<br />
УАПЦ 1917-1941 рр., Митрополита<br />
Олена БУНЯК, науковий співробітник НМІУ<br />
ПОСОХ І ФОТО МИТРОПОЛИТА ВАСИЛЯ ЛИПКІВСЬКОГО<br />
В НАЦІОНАЛЬНОМУ МУЗЕЇ ІСТОРІЇ УКРАЇНИ<br />
Василя Липківського – першого<br />
Митрополита Української<br />
Автокефальної Православної Церкви<br />
(1921–1937 рр.) у страшному 1937-<br />
му не оминули криваві жорна більшовицького<br />
Великого терору.<br />
Василь Липківський не відділяв<br />
служіння Богу від служіння своєму<br />
народові. Відродження української<br />
національної Церкви, незалежної<br />
від московського православ’я, він<br />
зробив справою свого життя.<br />
Нам залишилися полум’яні рядки<br />
його проповідей, сторінки «Історії<br />
Української церкви», роздуми про<br />
долю народу й заповіт – будувати<br />
рідну українську Церкву.<br />
В експозиції Національного музею<br />
історії України представлені митрополичий<br />
посох і останнє прижиттєве<br />
фото Василя Липківського.<br />
Цінні речі передав онук митрополита<br />
Костянтин Липківський - киянин,<br />
доктор технічних наук. Пан<br />
Костянтин народився 1936 р., тому<br />
діда не пам’ятає.<br />
Від редакції: Та знаменно те,<br />
що інформацію про останній прижиттєвий<br />
портрет Митрополита<br />
та Його посох ми отримали перед<br />
Об’єднавчим собором. Митрополит<br />
ніби долучився до справи побудови<br />
української національної Церкви, до<br />
тієї справи, яка не здійснилася при<br />
Його житті. За цю справу Він, як і<br />
тисячі мучеників ХХ століття, віддали<br />
своє життя. Пам’ятаймо і розуміймо<br />
це.<br />
разом зі священиком під час зборів<br />
вирішили перейти з Московського<br />
Патріархату до Православної<br />
Церкви України, повідомив АСС.<br />
«Сьогодні зранку на зборах усі<br />
присутні, крім однієї людини, проголосували<br />
за приєднання до Єдиної<br />
Помісної Церкви. Їх підтримав і священик,<br />
який проводив збори. Це поки<br />
перша громада в області, яка зробила<br />
такий крок. До цього шишківчани готувались<br />
із літа, люди збирали підписи<br />
за утворення помісної Церкви.<br />
Потім чекали Об’єднавчого собору»,<br />
– заявив головний спеціаліст відділу<br />
з питань охорони культурної спадщини,<br />
національностей та релігії<br />
Чернівецької ОДА Сергій Бухаров.<br />
Джерело: https://www.5.ua/regiony/nabukovyni-sviashchenyk-iz-pastvoiu<br />
ЩЕ ТРИ ПАРАФІЇ УПЦ МП<br />
ЛЬВІВЩИНИ ПРИЄДНАЛИСЬ<br />
ДО ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ<br />
УКРАЇНИ<br />
24 грудня 2018 р. стало відомо<br />
про перехід ще трьох громад<br />
УПЦ МП зі Львівщини у Помісну<br />
Православну Церкву, а саме із сіл<br />
Піщани та Верчани (Стрийський<br />
р-н) та м. Угнів (Сокальський<br />
р-н). Про це повідомили журналіс-<br />
Діонісія Валединського, митрополита<br />
Полікарпа Сікорського, митрополита<br />
Іларіона Огієнка, митрополита<br />
Іоана Боднарчука...<br />
Слава Богу за все!<br />
Джерело: https://www.facebook.com/<br />
МИТРОПОЛИТ ЕПІФАНІЙ<br />
ПОВІДОМИВ ПРО КІЛЬКІСТЬ<br />
ПАРАФІЙ В ПРАВОСЛАВНІЙ<br />
ЦЕРКВІ УКРАЇНИ<br />
21 грудня 2018 р. Митрополит<br />
Епіфаній в ефірі телеканалу<br />
«1+1» повідомив, що Православна<br />
Церква України налічує 7 тисяч<br />
парафій. «Зараз об’єднана<br />
Православна Церква України налічує<br />
приблизно 7 тисяч парафій. Але я б<br />
не хотів прогнозувати певну кількість,<br />
ставити певні завдання, щоб<br />
збільшувати кількісно цю Церкву.<br />
Ми повинні працювати над тим, щоб<br />
цей процес був мирним, щоб переходи,<br />
які будуть в майбутньому, відбувалися<br />
тільки мирним шляхом, щоб<br />
не було протистоянь», – сказав він.<br />
Епіфаній також повідомив механізм<br />
переходу парафій: громада повинна<br />
провести збори і визначитися<br />
шляхом голосування. Після цього віруючі<br />
повинні звернутися до місцевого<br />
архієрея або до місцевої влади,<br />
які розкажуть про подальші дії для<br />
переходу до ПЦУ.<br />
Джерело: https://zik.ua/news/2018/12/21/<br />
mytropolyt_epifaniy_povidomyv_kilkist<br />
ВЕРХОВНА РАДА<br />
ПЕРЕЙМЕНУВАЛА УПЦ МП<br />
НА РПЦ В УКРАЇНІ<br />
20 грудня 2018 р. Верховна Рада<br />
ухвалила законопроект <strong>№</strong>5309,<br />
який передбачає зміну назви<br />
Української Православної Церкви<br />
Московського Патріархату. Законопроект,<br />
який парламентарі підтримали<br />
за основу і в цілому, передбачає<br />
перейменування УПЦ МП на РПЦ в<br />
Україні. Відповідний проект закону<br />
підтримало 240 народних депутатів.<br />
Нагадаємо, прихильники УПЦ<br />
МП влаштували акцію протесту під<br />
стінами Верховної Ради.<br />
Джерело: http://religionpravda.com.<br />
ua/2018/12/20/<br />
тів «Духовна велич Львова» внутрішні<br />
джерела інформації. Вітаємо<br />
громади з таким кроком і просимо<br />
про молитву за них, а також за громади,<br />
що перед вибором!<br />
Джерело: http://velychlviv.com/<br />
shhe-try-parafiyi-upts-mp-lvivshhynypryyednalys-do-pravoslavnoyitserkvy-v-ukrayini/?fbclid=IwAR3iG_<br />
x18cNNTYEDjoLJyy8rBRMR
Січень <strong>2019</strong><br />
Отець Михайло КРАВЧИК<br />
З НОВИМ РОКОМ БОЖИМ,<br />
НОВОГО ЩАСТЯ ВІД БОГА!<br />
Новий рік - це не тільки зміна<br />
цифри, а закінчення попереднього<br />
і початок нового року від РІЗДВА<br />
ХРИСТОВОГО. Як влучно зауважила<br />
Ліна Костенко, «Кожен фініш – це,<br />
по суті, старт». Господь дарує нам<br />
ще одну можливість пройти шляхом<br />
пастушків і мудреців – побачити,<br />
пізнати Бога. У цій дорозі треба потрудитись<br />
і бути готовими до самопожертви.<br />
Цим шляхом пройшли сонми<br />
святих мучеників, преподобних<br />
і праведних наших предків. Для них<br />
Христос народився не тільки у далекому<br />
Вифлеємі, а в їх серцях, і вони<br />
промовляли разом із св. ап. Павлом:<br />
«Живу вже не я, а Христос проживає<br />
в мені» (Гал. 2:20). Це тисячам тисяч<br />
святих угодників Божих дарувало не<br />
тільки спасіння душі, а й земне щастя,<br />
як початок вічного блаженства.<br />
Ми ж прагнемо здобути особисте<br />
щастя, не бажаючи послужити ні<br />
Богу, ні ближнім, і, в підсумку, - будуємо<br />
на піску. Такі пошуки щастя<br />
роблять нас, врешті, нещасними.<br />
Психолог, який пройшов концтабір,<br />
Віктор Франкл сказав: «Найбільше<br />
руйнує щастя гонитва за особистим<br />
щастям». По справжньому щасливий<br />
той, хто переміг це гріховне бажання.<br />
Розпочинаючи новий етап життя,<br />
всі задумуються над питанням<br />
часу, згадуючи минуле і мріючи про<br />
майбутнє. Для грішника минуле – це<br />
встид, теперішнє - мука, майбутнє -<br />
страх. А праведник живе по-іншому:<br />
минуле пов’язує із покаянням, забуттям<br />
гріхів, теперішнє – це натхненна<br />
праця з Богом, а майбутнє – радість<br />
в єдності з Творцем. І, що важливо, в<br />
побожної людини завжди, незважаючи<br />
на зовнішні обставини, присутнє<br />
відчуття щастя. Ф. Достоєвський писав:<br />
«Справжні проблеми починаються<br />
тоді, коли людина має гарантований<br />
хліб на кожен день». Так, на жаль, і є:<br />
ПРЕДСТОЯТЕЛЬ ПЦУ МИТРОПОЛИТ ЕПІФАНІЙ РОЗПОВІВ,<br />
ЧИ БУДУТЬ ПЕРЕНОСИТИ СВЯТКУВАННЯ РІЗДВА В УКРАЇНІ<br />
18 грудня 2018 року. Предстоятель<br />
Православної Церкви України митрополит<br />
Єпіфаній закликав до обережності<br />
при спробах впровадження<br />
радикальних реформ, щоб уникнути<br />
загрози розколу. Предстоятель ПЦУ<br />
вважає, що питання про перенесення<br />
святкування Різдва з 7 січня на 25<br />
грудня передчасне, і Україна до цього<br />
поки не готова. Про це він заявив в<br />
ефірі телеканалу ICTV. Митрополит<br />
закликав до обережності при спробах<br />
впровадження радикальних реформ,<br />
щоб уникнути загрози розколу.<br />
Джерело: https://www.unian.ua/<br />
society/10381257-epifaniy-rozpovivchi-budut-perenositi-svyatkuvannyarizdva-v-ukrajini.html<br />
5<br />
сім’ї, які разом пройшли багато випробувань<br />
і бідність пережили, – в<br />
багатстві розлучаються; батьки стараються<br />
матеріально забезпечити дітей,<br />
а це часто призводить до їх моральної<br />
і фізичної деградації. Дай же, Боже,<br />
Україні «рік Господнього змилування»<br />
(Лк. 4:19), а ми, відчуваючи себе<br />
струдженими і обтяженими, поспішаймо<br />
до храмів, до Господа, і тут<br />
відчуємо себе вільними, духовно зрілими<br />
і знайдемо спокій душам нашим<br />
(Мф.11:28-30). Отож, з Новим роком<br />
Божим, нового щастя від Бога!<br />
ІЗ ЦИКЛУ<br />
«Нариси та<br />
духовні роздуми»<br />
Наталії Вовк,<br />
Чернівці<br />
ВІДЗНАЧЕННЯ<br />
ПАМ’ЯТНИХ ДАТ<br />
І ЮВІЛЕЇВ У <strong>2019</strong> РОЦІ<br />
18 грудня 2018 року Верховна<br />
Рада України ухвалила Постанову<br />
(<strong>№</strong> 9234), згідно з якою планується<br />
урочисто відзначити на державному<br />
рівні низку пам’ятних дат і ювілеїв.<br />
За це рішення після кількох спроб<br />
проголосували 232 народних депутати<br />
із 333, зареєстрованих у сесійній<br />
залі. Провести відвідні заходи повинен<br />
Кабінет міністрів. Серед пам’ятних<br />
дат і ювілеїв затверджено:<br />
– 1000-ліття правління Ярослава<br />
Мудрого (такою є глибина нашої традиції<br />
державотворення. – Прим. ред.);<br />
– 110-ті ювілеї Степана Бандери<br />
та Марії Примаченко;<br />
– 100-ліття Одеської кіностудії<br />
та Національного музею мистецтв<br />
імені Богдана та Варвари Ханенків;<br />
– 100-ліття Акту злуки Української<br />
Народної Республіки та Західноукраїнської<br />
Народної Республіки<br />
(22 січня 1919 р.);<br />
– 23 січня – 90 років з дня народження<br />
почесного патріарха Православної<br />
церкви України Філарета<br />
(1929 рр.).<br />
Перелік Днів пам`яті:<br />
– 80-ті роковини початку Другої<br />
світової війни;<br />
– 75-ті роковини депортації кримських<br />
татар та інших народів Криму;<br />
– 75-ті роковини від початку переселення<br />
та депортації українців<br />
з Лемківщини, Холмщини, Надсяння,<br />
Підляшшя;<br />
– 30 років з часу падіння комуністичних<br />
режимів у країнах Центрально-Східної<br />
Європи (9 листопада<br />
1989 р.).<br />
Джерело: https://wz.lviv.ua/news/382340-<br />
tysiacholittia-pravlinnia-yaroslavamudroho-ta-iuvilei-bandery-shcho-ukraintsisviatkuvatymut-u-<strong>2019</strong>-mu-rotsi<br />
О.-д. Юрій ФЕДІВ, Марія ГОРБАЛЬ<br />
ХРЕСТ І МОЛИТВА ПЕРЕД СВЯТОЮ СОФІЄЮ ПІД<br />
ЧАС ОБ’ЄДНАВЧОГО СОБОРУ 15 ГРУДНЯ 2018 РОКУ<br />
Це вже історія.<br />
Під час Об’єднавчого собору 15<br />
грудня 2018 р. перед Святою Софією<br />
Київською – тисячі вірян. Плече до<br />
плеча, і палка молитва за Боже благословення<br />
України. Фотокамера вловила<br />
мить, коли президент України<br />
Петро Порошенко, втомлений і виснажений<br />
напругою, яка була під час<br />
Собору, і, окрилений результатом<br />
його завершення, вийшов до народу,<br />
щоб звістити: «Предстоятеля єдиної<br />
Помісної автокефальної Церкви<br />
обрали! Україна остаточно позбавилась<br />
від російських колоніальних<br />
пут! Україна томос матиме!».<br />
І та ж фотокамера вловила ще<br />
одну деталь: перед народом піднятий<br />
хрест. Єдиний хрест перед Святою<br />
Софію! Хрест із Успенської церкви м.<br />
Львова! Його тримає скромна людина<br />
- пан Василь Машталір, тримає із 8 до<br />
18 години, тримає у духовному спокої<br />
і молиться!!! Кожен може уявити, як<br />
стояти на морозі стільки годин!!!<br />
Про пана Василя Машталіра:<br />
йому близько 80 років. Він – майже<br />
50-літній дзвонар львівської<br />
Успенської церкви. Вежа Корнякта,<br />
на якій знаходяться дзвони, в висоту<br />
сягає 66 м. Центральний дзвін<br />
«Кирило» в діаметрі має два метри,<br />
важить дві тони. Збоку є ще три, набагато<br />
менших, дзвони.<br />
Кожної неділі чотири рази в день<br />
– три літургії зранку і на вечірню –<br />
пан Василь, як хлопчик, піднімається<br />
майже вертикальними дерев’яними<br />
східками на висоту 66 м, і дзвонить.<br />
Вони – «Кирило» і трійня – творять<br />
таку мелодію, що відчуваєш, ніби<br />
насправді в піднебессі, закликаючи:<br />
«До храму! До молитви! До Бога!».<br />
Сила молитви цієї людини в цей<br />
день є прикладом вірності життєвому<br />
креду!!!<br />
Спілкування з Богом<br />
Останнім часом у нашому суспільстві<br />
утворилось якесь споживацьке<br />
ставлення до нашого<br />
Творця. У наших молитвах ми<br />
постійно чогось просимо. До<br />
церкви ходимо, як у магазин.<br />
Чого ж насправді хоче Бог від<br />
нас... Живого спілкування особистості<br />
з Особистістю. Якщо у<br />
нас все гаразд вдома, на роботі,<br />
здорові всі члени сім›ї, нам легко<br />
молитися, бо гарний настрій.<br />
Візьмімо ж біблійного Йова.<br />
Він чекав не на руку Божу, а<br />
шукав обличчя Його. Ми уникаємо<br />
лика Господнього, для нас<br />
основне - Його допомога. Коли<br />
у нас багато справ, ми втомлені,<br />
можливо і приділимо Богу<br />
п›ять хвилин, а то й полетимо<br />
на роботу без молитви. Увечері<br />
ділимося своїми проблемами з<br />
усіма членами сім›ї, тільки не<br />
з Богом. Якби ми зранку встали<br />
трішки раніше і провели у спілкуванні<br />
з Отцем хоча б годину,<br />
нам би точно вдалося уникнути<br />
всіх тих проблем, з якими ми<br />
зіткнулися протягом дня. Богу<br />
не подобається, що ми ставимо<br />
спілкування з Ним на останнє<br />
місце. Дивимося годинами телевізор<br />
чи читаємо захоплюючий<br />
детектив, а Отцеві, Який створив<br />
нас і все для нашого вжитку,<br />
приділяємо 5-10 хвилин!<br />
Бог чекає на те, що ми, зрештою,<br />
змінимо наше ставлення до<br />
Нього і будемо з радістю приходити<br />
на спілкування з Ним.
6 Січень <strong>2019</strong><br />
Ієрей Іван ПОЛЕЖАКА, Харківщина<br />
РОЗДУМИ СВЯЩЕНИКА<br />
Христос народився!<br />
Хтось вважає себе великим і всесильним,<br />
хтось – малим та нікчемним.<br />
Хтось вважає себе талановитим<br />
і, можливо, геніальним, хтось – бездарним.<br />
Хтось вважає себе пупом<br />
світу, хтось – пустим місцем.<br />
Христос прийшов до людей, і все<br />
людське в Божому Світлі втратило<br />
звичний сенс. Бо немає вищого та<br />
кращого, ніж Боже. І в Божому плавиться<br />
і трансформується вся неміч<br />
людська. Бог прийшов на землю,<br />
щоб підняти людину до Небес, бо<br />
сила людська туди не підносить і неміч<br />
людська без Христа не відкриває<br />
Дверей.<br />
Народила Марія Сина, і кожна<br />
людина оплодотворилась. Та чи народить?<br />
Чи зможе повторити вслід за<br />
апостолом Павлом: «Уже не я живу,<br />
живе в мені Христос?». Христос –<br />
Світло, Христос – Сила, Христос –<br />
Життя. І коли ми відкриваємось перед<br />
Ним, припадаємо до Нього всім<br />
серцем, всією душею, всією силою<br />
та всім розумінням і надаємо Йому<br />
можливість народитися в нас, то світло<br />
Христа освітлює наш шлях (як<br />
апостолові Павлові), дає силу понад<br />
силу людську (як апостолові Павлові),<br />
наповнює життям, яке веде до<br />
Життя (як апостола Павла).<br />
Христос народився!<br />
Родовід Господа нашого<br />
Ісуса Христа<br />
Він свідчить. Свідчить або про<br />
нашу лінь та пасивність, коли ми не<br />
розуміємо, навіщо його читають. Бо<br />
ми не потрудились прочитати першу<br />
частину Біблії «Старий Завіт».<br />
А коли і прочитали, то «аби як», і не<br />
відкрили для себе ні дії Божої в житті<br />
людини, ні Спасителя.<br />
Або ж свідчить нам, що Бог, прийшовши<br />
в цей світ, прийняв усіх, бо<br />
в роду у Нього були і царі, і звичайні<br />
ізраїльтяни, багаті і бідні, і, навіть,<br />
блудниця. Господь не нехтує ніким.<br />
Він приймає всіх, хто покаявся. Родовід<br />
Господа нашого Ісуса Христа<br />
дуже багатий і може, коли людина<br />
прагне того, висвітити долю кожної<br />
людини в світі.<br />
Визначена невизначеність<br />
Всі ми потрапляємо в ситуації,<br />
коли розуміємо, що обставини нашого<br />
життя змінюються. І ми не знаємо,<br />
яким шляхом йти далі. Визначеним<br />
для нас є одне – ми перед дверима,<br />
за якими починається вибір. Багатьох<br />
людей така ситуація лякає і напружує.<br />
Такий стан дає можливість недобрій<br />
силі втручатися в життя людини<br />
і керувати нею. І людина робить<br />
багато помилок.<br />
Якщо ми християни, то в миті, в<br />
які відчуваємо і прогнозуємо зміни,<br />
нам варто звернутись до Господа. То<br />
Він постукав до нашої душі і сказав:<br />
«Ти перед змінами, пройди решту<br />
шляху зі Мною. Моя рука з тобою,<br />
візьми її». І коли ми беремо Господню<br />
руку, – страх зникає, напруга відходить.<br />
Думки яснішають. Перспектива<br />
розкривається. Бо з Господом ми вільні,<br />
а вільна людина і бачить далеко,<br />
і крокує впевнено. Споглядаючи на<br />
Господа, вона без страху робить те,<br />
що треба, і отримує добрі плоди.<br />
Душа<br />
Що вона являє з себе в повноті,<br />
– одному Богові відомо. Ми лише<br />
знаємо, що душа вічна. І ще знаємо,<br />
що неземне продовження життя душі<br />
залежить від нашого земного життя.<br />
Бо всі покликані. Та чи станемо обраними?<br />
Всі ми вийшли з лона матері. Від<br />
самого зачаття, принаймні з моменту,<br />
коли жінка дізнається що вагітна,<br />
вона починає турбуватись про<br />
майбутню дитину. Обстежується у<br />
лікарів, слідкує за дієтою та станом<br />
здоров›я, виконує потрібні фізичні<br />
вправи, оберігає себе від фізичних та<br />
психологічних перевантажень… Робить<br />
все залежне від неї, щоб дитина<br />
розвивалась і народилася здоровою.<br />
Ми в своєму земному житті схожі<br />
на вагітну жінку. Ми носимо в собі<br />
неоціненний плід – безсмертну душу,<br />
яка, по суті, і є нами. Душу, яка після<br />
завершення нашого земного життя<br />
повинна перейти у вічність здоровою.<br />
Здоровою ж вона може стати<br />
лише тоді, коли ми потоваришуємо з<br />
Богом в земному житті. Бо Він є Основою<br />
Життя. То ж нам треба турбуватися<br />
про свою душу в кожну мить,<br />
завжди намагаючись впізнавати Слово<br />
Боже і жити згідно зі Словом.<br />
Господи, дай нам сил зробити в<br />
земному житті все, щоб відродитись<br />
в Небесному Житті.<br />
Світло Боже<br />
Часом все стає таким виразним<br />
і таким важливим, що хочеться донести<br />
те до всіх людей, розповісти<br />
через засоби масової інформації, написати<br />
книжку, кричати на перехрестях,<br />
або ж донести те хоча б тим, хто<br />
поруч. Ох, як важливо в такі моменти<br />
зупинитись і запитати себе: «Чи від<br />
Бога та виразність, ясність?».<br />
В певні моменти життя сатана підсовує<br />
нам конкретну правду. Ми все<br />
чітко бачимо. Але не враховуємо того,<br />
що правда, яку ми бачимо, насправді<br />
є лише фрагментом правди. І цей<br />
«виразний» для нас фрагмент підсовується<br />
нам, щоб знищити Бога в нас.<br />
Знищити, або хоча б применшити дію<br />
Божу в нас і в інших людях. Доки ми<br />
грішні, наша гординя потребує живлення.<br />
І нам підсовується «ясність» із<br />
темряви, яка, якщо тим скористатись,<br />
збільшить темряву нашої душі.<br />
Ясність потрібна, але не будьяка.<br />
Ми можемо отримувати ясність<br />
сприйняття світу від Бога. Бог дарує<br />
нам її. Ясність від Бога мирно входить<br />
в нас і, перш за все, просвітлює<br />
нам наше життя, щоб ми, з темряви<br />
своєї душі, побачили світло, яке<br />
виходить від Світла. Світло Боже,<br />
сприйняте нами, відкриває нам нашу<br />
дорогу. Коли дякуємо Богові і йдемо,<br />
то Світло через нас може пролитись<br />
і на інших, щоб підтримати та допомогти<br />
їм.<br />
Господи, дякую Тобі за людей,<br />
які прийняли Твоє Світло, яких ти<br />
ставиш на моєму шляху, і які допомагають<br />
мені бачити більше в Твоїм<br />
Ієрей Іван Полежака<br />
Світлі, яке переливається через них,<br />
та йти до Тебе.<br />
Духовне життя<br />
Буває так, що нам хочеться порозмовляти<br />
про духовне життя. Або ж<br />
займатись духовними вправами, відвідувати<br />
духовні заходи, пропагувати<br />
духовність. Мабуть це добре. Але<br />
лише тоді, коли є добрі плоди з усього<br />
того. Бо про духовне життя скільки<br />
не говори - духовним не станеш. І які<br />
б духовні вправи не виконував, якщо<br />
вони не вносять зміни в буденне життя,<br />
то вартість їх сумнівна.<br />
Для того, щоб стати духовним,<br />
треба поєднатись з Духом. І духом не<br />
будь-яким, а лише з Божим. Про це<br />
легко говорити, та не просто здійснити.<br />
Бо для поєднання Бог кожній<br />
людині дав окреме життя і свої персональні<br />
обставини життя, які і є<br />
основною духовною вправою. Вправою,<br />
яка потребує реальної дії і реальних<br />
зусиль. Вправою від Бога.<br />
Легко вважати себе духовною особою<br />
і, можливо, навіть приємно. Але<br />
коли ми втікаємо від обставин, коли<br />
реалії життя прагнемо замінити вправами<br />
чи розмовами, ховаючись від<br />
правди, то чи досягнемо бажаного?<br />
Господи, дай нам сил бути щирими<br />
відносно себе і щиро прагнути<br />
Тебе, і робити все, щоб бути з Тобою.<br />
Для спасіння<br />
Досить часто мені доводиться<br />
чути, що людина сама спастись не<br />
може. Для спасіння потрібна Божа<br />
дія. Потрібна Божа Благодать. І з цими<br />
словами не поспориш. Бо так і є. Без<br />
Божої дії людина спастись не може.<br />
Але ці слова від людей звучать досить<br />
дивно. Незаперечно. Категорично.<br />
І, одночасно, приречено. А часом<br />
- як оправдання. Бо до тих слів, здавалось<br />
би, добавити нічого. Треба уповати<br />
на Бога і Бог Сам все зробить.<br />
Бог Сам спасе кого захоче. А якщо не<br />
спасає, то, значить, не хоче.<br />
Дійсно, треба уповати. Бог спасе.<br />
Він хоче спасти кожну людину,<br />
бо кожна людина Йому дорога. Але,<br />
спасіння - це спільна справа. Бог допомагає<br />
в спасінні тим, хто докладає<br />
зусилля до спасіння. Допомагає тим,<br />
хто хоче почути Його слово і жити<br />
згідно з Його словом. Інакше навіщо<br />
б Він давав знання про дорогу, яку<br />
людині треба пройти?<br />
Господи, дай сили уповати на Тебе і<br />
твердо йти шляхом, який веде до Тебе.<br />
Любов Христа<br />
Христос народився. Народився,<br />
щоб добровільно принести Себе в<br />
Жертву і прийняти смерть, щоб віддати<br />
життя Своє за життя моє.<br />
Христос народився і розпочав дорогу<br />
від ясел в Віфлеємі до Голгофи.<br />
Дорогу, яка вела Його до страждань,<br />
а мене веде до радості; Його вела до<br />
смерті на землі, а мене веде до життя<br />
в Небі. Тільки б не схибити, тільки<br />
б утриматись на дорозі Христа.<br />
Бо Христос розкрив переді мною<br />
вартість мого падіння. Падіння, яке<br />
відібрало найбільшу ціну – життя<br />
Спасителя. І Христос показав мені<br />
вартість мого життя – заради мене<br />
прийшов Спаситель.<br />
Дорога Христа вела до Голгофи.<br />
І мене веде туди. Христос страждав<br />
на тій дорозі. І мене це не минає. Він<br />
страждав, прийнявши мої гріхи, а я<br />
страждаю тому, що боляче віддавати<br />
свої гріхи. Зрісся з ними, а віддирати<br />
їх дуже боляче.<br />
Дивна Любов Христа... Вона розкриває<br />
глибину падіння і дарує радість<br />
спасіння. Розкриває мені і кожній<br />
людині, яка живе на землі.<br />
Господи Ісусе Христе, даруй мені<br />
сили втриматись на Твоїй дорозі і<br />
бути гідним Твоєї Любові.<br />
Слово Господнє<br />
«Слово Господнє надійшло до<br />
Йони, сина Амітая: «Встань, іди в Ніневію,<br />
оте велике місто, і проповідуй<br />
проти нього, бо злоба їхня піднялася до<br />
Мене» (Йона. 1, 1-2). І пішов пророк, і<br />
проповідував. Покаялись жителі Ніневії<br />
разом з царем своїм. Бог, побачивши<br />
покаяння, відвернув від них кару.<br />
Ми молимось за Україну. Думаю,<br />
що багато людей молиться. Дякую ініціаторам<br />
доброго діла. Дякую і пропоную<br />
розширити цю справу і кожного<br />
дня о 21-й годині до молитви доєднати<br />
ще й покаяння. Бо багато гріхів<br />
висить над Україною і «злоба їхня піднімається<br />
до Мене». Бог терпить, але<br />
попереджає. Крим, події на Сході, події<br />
в Азовському морі…, все це попередження<br />
для нас. Особливо давлять в<br />
наш час гріхи непрощення. Скнилівська<br />
трагедія і безкарність винуватців,<br />
смерті від мажорів, гибель рідних на<br />
війні…, корупція, продажність та безкарність<br />
дій можновладців, бездіяльність<br />
органів правосуддя… породили<br />
ненависть, яка раковою пухлиною поїдає<br />
Україну і загрозливо нависає над<br />
іншими державами.<br />
Кожна людина має свої гріхи. Кожен<br />
гріх відкриває двері до знищення<br />
людини, носія, і нависає над іншими.<br />
До чого йдемо? Чого прагнемо?<br />
Покаялись жителі Ніневії, і відвернув<br />
Бог зло від них.<br />
Бог стукає до кожної душі і кличе<br />
до покаяння. Давайте будемо уважніші<br />
до себе, до помислів, слів, дій. Давайте<br />
в зверненні до Бога, в Його світлі, виявляти<br />
свої гріхи і каятись. Ми ще маємо<br />
надію. Господь має силу захистити нас<br />
від найбільшого зла, аби лише ми переставали<br />
бути носіями того зла.<br />
Господи, благослови.
Микола ОТИЧЕНКО, Біла Церква<br />
Січень <strong>2019</strong><br />
БО ПРИЙДУТЬ ДО ТЕБЕ ТРИ ПРАЗНИКИ В ГОСТІ, РАДУЙСЯ,<br />
ОЙ РАДУЙСЯ, ЗЕМЛЕ, СИН БОЖИЙ НАРОДИВСЯ<br />
БОГОЯВЛЕННЯ ГОСПОДНЄ – 19 СІЧНЯ<br />
Свято Богоявлення, яке в народі<br />
називають ще Водохрещенням, за<br />
Юліанським календарем відзначають<br />
19 січня — за новим стилем,<br />
воно завершує цикл Різдвяних свят.<br />
Йдеться про хрещення Ісуса Христа<br />
в ріці Йордан, під час якого Христос<br />
об›являє себе як Месія і Спаситель.<br />
Про це свідчить при Хрещенні, як<br />
каже Євангеліє, сам Отець Небесний<br />
голосом із неба: «Ти єси Син мій любий,<br />
у тобі — моє уподобання» (Мр.<br />
1, 11); свідчить Святий Дух, що у<br />
вигляді голуба сходить на Нього;<br />
свідчить також Іван Хреститель,<br />
вказуючи на Нього: «Ось Агнець<br />
Божий, який гріхи світу забирає»<br />
(Йо. 1, 29).<br />
Ірина БАЙКО, Львів<br />
«Ой на річці, на Йордані...» –<br />
дзвенять веселі дитячі голоси, мов<br />
струмені чистої життєдайної ріки, в<br />
якій хрестився Син Бога Живого.<br />
Ріка Йордан, головна і єдина річка<br />
Палестини, є також єдиною святою<br />
річкою на землі. Води Йордану святі,<br />
вони назавжди освятилися, коли<br />
наш Спаситель Ісус Христос прийняв<br />
в цих водах хрещення від Іоана. Унікальну<br />
властивість цієї річки підтверджують<br />
сучасні вчені: води Йордану,<br />
протікаючи через Галилейське озеро,<br />
не змішуються з його водами. Йордан<br />
витікає з озера «чистий». В духовному<br />
вимірі це – свідчення безсумнівної<br />
святості Йордану.<br />
Йорданське Водосвяття за давньою<br />
традицією Східної Церкви заведено<br />
пов›язувати зі святом Господнього<br />
Богоявлення. Українці здавен<br />
переконані в особливій чудодійній<br />
силі й святості йорданської води.<br />
Святий Іван Золотоустий у проповіді<br />
на празник Богоявлення казав:<br />
«У цей празник опівночі всі,<br />
зачерпнувши води, приносять її додому<br />
і хоронять увесь рік... І діється<br />
дивне явище: та вода у своїй «істоті<br />
не псується від довготи часу, але зачерплена<br />
сьогодні, вона через цілий<br />
рік, а часто і два, і три роки остається<br />
незіпсована і свіжа. І по такім довгім<br />
часі вона така, як і вода щойно взята<br />
із джерела».<br />
Молитви Йорданського Водосвяття<br />
величають Пресвяту Трійцю і просять<br />
Святого Духа, щоб зійшов і сам<br />
освятив воду. Тут підкреслюється<br />
значення, сила та святість Йорданського<br />
Водосвяття. Адже український<br />
народ до йорданської води ставиться<br />
з вірою, і до моменту її освячення<br />
зберігає строгий піст.<br />
А от які прохання висловлювалися<br />
при освяченні води: «Щоб посвятилися<br />
води ці силою, діянням і зішестям<br />
Святого Духа», «щоб на води<br />
ці сходило очищальне діяння Пресущої<br />
Тройці», «щоб була їм дарована<br />
благодать ізбавління, благословення<br />
Йорданові», «щоб ми просвітилися<br />
просвіченням розуму і благочестя<br />
нашестям Святого Духа», «щоб вода<br />
ця стала даром освячення, ізбавлінням<br />
від гріхів, на зцілення душі й<br />
тіла і на всяку особливу користь»,<br />
«щоб була вона на очищення душ<br />
і тілес усім, що з вірою черпають і<br />
причащаються нею».<br />
ЙОРДАН В ЯБЛУНИЦІ НА ЛЕМКІВЩИНІ<br />
7<br />
ВІНШІВКИ ПОСІВАЛЬНИКІВ<br />
Завіншував<br />
Василь ЛЕХКИЙ<br />
з с. Волиця<br />
Буського р-ну<br />
на Львівщині<br />
Українська родино!<br />
Бажаєм Вам щастя, здоров’я,<br />
Тай великого добра!<br />
Щоб на користь Вам вийшла<br />
Ваша праця нелегка.<br />
Щоб нивка родила збіжжя золоте,<br />
Падав дощик на землю,<br />
Гріло сонце веснянѐ.<br />
Отож усміхнися,<br />
українська родино,<br />
Народився Цар царів,<br />
Й май надію тільки в Нім.<br />
А як будем жити в згоді<br />
В рідній хаті, в дружнім роді,<br />
Отоді над нашим краєм<br />
Ясне сонечко засяє.<br />
Христос ся рождає!<br />
Від Різдва до Різдва<br />
Ми бажаєм Вам добра.<br />
Щоб завжди у Вашій хаті<br />
Були всі здорові і багаті,<br />
І веселі, і щасливі,<br />
І вродливі, і кмітливі<br />
На потіху всій родині,<br />
І на славу Україні!<br />
Христос ся рождає!<br />
На дворі гуде хуртовина, тріщать<br />
морози, а ми всі радіємо – «пів каші,<br />
пів паші» (лемк. приповідка, означає<br />
«половина зими». – Прим. ред.), а<br />
день довший «на єден скік когỳта». А<br />
найбільше радієм тому, що прийшов<br />
той найщедріший третій празник –<br />
свято Водохрестя. Ми знову маємо<br />
Святу Вечерю з тими ж стравами в<br />
обстановці, що і на Різдво! В лівому<br />
куті кімнати ще стоїть величезний<br />
сніп – Дідух, який символічно називаєм<br />
Йосиф. Його наш тато принесли<br />
ще на Свят-вечір. В протилежний правий<br />
кут хати оберемок свяченого зілля<br />
положили мама, символічно називаючи<br />
його Марія. На долівці ще один<br />
розв’язаний сніп для наших забав.<br />
На столі сіно, накрите білим лляним<br />
обрусом, зверху хліб, сіль, часник,<br />
свічка. Після сходу першої зірки<br />
приступаєм до молитви. Молиться голосно<br />
наймолодша, інші – в півголоса.<br />
На початку Вечері наш тато подавали<br />
кожному члену родини зубчик часнику<br />
– з особистим побажанням (щоб<br />
була ґречна, послушна, пильніша в<br />
навчанні тощо).<br />
Ми зазвичай легенько тягли один<br />
одного за вушко, коли мама подавали<br />
борщ з вушками (щоб в наступному<br />
році добре родили гриби). А для того,<br />
щоб вродила капуста та були тверді<br />
головки, як голови, можна було дістати<br />
ложкою по чолі, коли подавались<br />
на стіл вареники з капустою. Кінчали<br />
Вечерю пампушками з узваром,<br />
– їх уже рідко хто торкався з відомих<br />
причин. Потім ми молились і колядували.<br />
Колядували з нами і батьки,<br />
зазвичай три-, а то й чотириголоссям.<br />
Найбільше мені подобалась коляда<br />
«Ну же, ну же браття-сусіди» або «З<br />
неба зірка засвітила».<br />
Вечеряли ми, в основному, при<br />
свічці, тому в кінці Вечері, погасивши<br />
її, ми, діти, пильно вдивлялись, куди<br />
направиться димок. Добре, коли вгору<br />
чи до вікна, але не дай Боже до дверей.<br />
Наступного ранку після Служби<br />
Божої в церкві всі парафіяни приходили<br />
до річки, що була біля нашої<br />
хати, для освячення води. Урочисто,<br />
з неабияким смаком під керівництвом<br />
і за участю нашого батька Якова<br />
оформлялась ця місцина. Навпроти<br />
каплички, що стояла над річкою<br />
Яблінкою, внизу в річці вирубували<br />
ополонку для освячення води. Поруч<br />
з нею був споруджений з льоду постамент<br />
з хрестом, що сіяв та переливався<br />
на сонці відблисками різних кольорів.<br />
Два ряди ялинок утворювали<br />
прохід для парафіяльної процесії. А<br />
поруч з церковними фанами майоріли<br />
синьо-жовті прапори (1941–1942<br />
рр. – Прим. ред.). Таке колоритне Водохрестя<br />
не могло не дратувати наших<br />
недругів. Вже через годину-дві<br />
німецьке гестапо не забарилось відвідати<br />
нашу оселю з черговим обшуком.<br />
Кожного року на Різдвяні свята<br />
до нас приходили і бажані гості – театралізований<br />
вертеп, що називався<br />
Туроні. Це були сільські музиканти<br />
і ще близько 15 дійових осіб. В нашій<br />
великій хаті вони почували себе<br />
свобідно, та навіть пам’ятаю: «жид»<br />
приводив до світлиці нашу корову і<br />
намовляв тата її купити, приповідав,<br />
що вона дуже добре доїться, мало їсть,<br />
добре спить, ніколи в стайні не слідить<br />
– тільки під стайнею, і таке інше.<br />
Ми, діти, з величезним захопленням<br />
дивились на ті витівки «жида» – як<br />
ухопить корову за дійку, як чваркне<br />
молоком по нас, дітях – ми від несподіванки<br />
аж пищали.<br />
Найвищий юнак з нашого села, фацет<br />
(а він був наш двоюрідний брат,<br />
набагато старший, Володимир Байко)<br />
в тому вертепі грав роль старенької<br />
бабуні. Та бабуня весь час падала від<br />
немочі, її ніяк не міг втримати її мініатюрний<br />
дудусь – вона все падала на<br />
нього, і бідний дідусь ледве вилазив<br />
з-під неї. І тоді я, маленька, побачила<br />
– о жах – під спідницею «бабуні» калісони!<br />
Бабуня в калісонах!<br />
Крім усіх класичних персонажів<br />
(Свята Марія, Йосиф, маленький Ісусик,<br />
пастушки, воїни тощо) у вертепі<br />
Туронів був іще Бузько. Він тримав<br />
в дзьобку сповиту дитину (ляльку)<br />
і все шукав ту дівчину, якій мав би її<br />
подарувати (а це мало в віщувати, що<br />
наступного року та дівчина вродить<br />
позашлюбну дитину). Дівчата, що<br />
стояли в хаті окремою групкою, з вереском<br />
розбігались вусібіч.<br />
Тут треба уточнити, що Туроні<br />
приходили до хати за попередньою<br />
домовленістю. До тієї домовленої<br />
хати сходились ближні сусіди. Таким<br />
чином в хаті було дуже багато<br />
людей, глядачів вертепного дійства.<br />
Самі вертепники стояли чи під хатою,<br />
чи, як було дуже морозно – в сінях, і<br />
до світлиці заходили почергово. Під<br />
кінець вертепного дійства господар<br />
хати запрошував усіх вертепників до<br />
частування.<br />
Яблуничани любили і вміли ся<br />
бавѝти.<br />
За роки, що пройшли в різних місцях,<br />
доводилось освячувати воду і в<br />
різний спосіб. Побувала навіть в томі<br />
місці, де хрестився Сам Ісус Христос.<br />
Вдруге і я сама охрестилась в тих священних<br />
водах Йордану (але вже при<br />
температурі 30 градусів).<br />
Та де б я не була – я подумки завжди<br />
повертаюсь до своєї рідної теплої<br />
оселі, що в Яблуниці на нашій втраченій<br />
землі – Лемківщині, де я була голублена<br />
моїми найріднішими мудрими<br />
батьками. Тими спогадами і ділюся.
Дитяча сторінка<br />
Приходьте, діти, до кринички<br />
Напитись чистої водички.<br />
А та водиця не проста,<br />
Бо це – наука про Христа.<br />
СІЧЕНЬ РОКУ ПЕРШИЙ СИН!<br />
Січневий календарик маленького українця:<br />
6 січня – Святвечір (піст), мц. Євгенії<br />
7 січня – Різдво Христове<br />
8 січня – Собор Пресвятої Богородиці<br />
9 січня – Пршмч. Архидиякона Стефана<br />
14 січня – Новий рік, св. Василія<br />
18 січня – Щедрий вечір (піст)<br />
19 січня – Богоявлення, Хрещення Ісуса Христа<br />
20 січня – Собор пророка Іоана Хрестителя<br />
22 січня – День Соборності України<br />
29 січня – День пам’яті Героїв Крут<br />
Ось і прийшов до нас місяць січень,<br />
що багатий на гарні християнські<br />
свята та українські обряди!<br />
7 СІЧНЯ – РІЗДВО ХРИСТОВЕ.<br />
Особлива духовна радість обіймає<br />
всіх нас, бо цей день – незвичайний.<br />
Ми прославляємо одну з найвеличніших<br />
подій – народження у Вифлеємі<br />
Спасителя світу. І щиро вітаємо<br />
один одного: «Христос рождається<br />
– Славіте Його!».<br />
Різдво – це радісне, величне та<br />
водночас затишне і таємниче свято.<br />
Воно пахне ялинкою, сіном, кутею,<br />
пампушками, медом. Дарує багато<br />
незабутніх зустрічей: з Богом, що народився<br />
в убогій стаєнці, з родиною,<br />
що зібралася за різдвяним столом, з<br />
друзями, сусідами, зі знайомими та<br />
незнайомими людьми. А ще Різдво<br />
– це коляда – різдвяна пісня, що прославляє<br />
народження Божого Сина.<br />
Ходить Місяць за плужком,<br />
Сіє зіроньки кругом.<br />
Вишиванку-сорочину<br />
Одягнув на Україну.<br />
Тягне дідуха візком,<br />
Привітати із Різдвом<br />
Поспішає, колядує,<br />
Щедро кожного віншує.<br />
Сироті втирає слізки,<br />
Чобітки взува на ніжки.<br />
Білить снігом кожну хату.<br />
І вечероньку багату<br />
Куховарить на печі,<br />
Що коти на димарі<br />
Облизали всі кути.<br />
Перша страва – це кутя<br />
В ній пшениця золота.<br />
Другим булькає узвар,<br />
додає осінніх барв.<br />
і вареники пузаті,<br />
що макітри не підняти.<br />
Голубці і пампухи –<br />
Соковиті і пухкі.<br />
Сіно пахне під обрусом,<br />
Місяць крутить довгі вуса.<br />
І по небу котить баско<br />
На візку різдвяну казку.<br />
Гайда, діти, до ладу<br />
Заспіваєм коляду!<br />
Наталія Мрака (Окрилена)<br />
8 СІЧНЯ – СОБОР ПРЕСВЯТОЇ<br />
БОГОРОДИЦІ. Нині ми продовжуємо<br />
давню традицію і всім собором<br />
прославляємо Богородицю нашими<br />
дзвінкими колядками.<br />
19 СІЧНЯ –<br />
БОГОЯВЛЕН-<br />
НЯ, ХРЕЩЕН-<br />
НЯ ІСУСА<br />
ХРИСТА<br />
Любі наші читачі,<br />
«Криничка»<br />
хоче нагадати<br />
вам, що на Сході<br />
нашої України продовжується війна.<br />
І багато українських воїнів в цей<br />
різдвяний час змушені бути далеко<br />
від своїх домівок, від своїх близьких.<br />
А це може бути чийсь батько, брат,<br />
чи, навіть дідусь. Тому, не забуваймо<br />
щиро молитися за наших воїнів, за<br />
їхнє здоров’я, силу та мудрість у цій<br />
важкій щоденній праці – захищати<br />
кордони нашої Батьківщини. Бо ворог<br />
постійно чатує, діє підступними<br />
методами, намагається через інформаційні<br />
мережі нас звести з дороги<br />
правди та віри у безнадію та відчай.<br />
Пропонуємо Вам також прочитати<br />
вже знайоме, проте таке на сьогоднішній<br />
день актуальне оповідання<br />
Івана Малковича «Золотий павучок».<br />
ЗОЛОТИЙ ПАВУЧОК<br />
Цю історію на Святвечір любив<br />
оповідати мій дідусь…<br />
Не тепер і не колись у нашому<br />
містечку жила собі одна сім’я: тато,<br />
мама і троє діточок – Тарасик, Настуся<br />
й Ільчик.<br />
У їхній привітній оселі завжди<br />
було багато ласки та радості.<br />
Яких лишень забав не вигадували<br />
вони – «князівна», «скіки-скіки»,<br />
«подоляночка», «пентелі-тентелі», і<br />
звичайно ж, «смішний телефон»!<br />
А на свята їхній татусь наймав<br />
бричку із золотогривим конем, і всі<br />
вони їхали за місто до лісу. Це було<br />
казково!<br />
Але одного дня все змінилося, бо<br />
на їхню країну напав злий північний<br />
ворог. Велике горе, мов темна<br />
ніч, огорнуло всіх людей.<br />
Не минуло воно й цю чудову родину:<br />
тато пішов захищати рідний<br />
край, а мама і троє дітей залишилися<br />
самі. Була зима з високими і тихими<br />
снігами. І вперше у цій, колись веселій,<br />
оселі не чутно було ні сміху, ані<br />
дитячого щебету.<br />
Хіба дуже повеселишся, коли нічого<br />
їсти? Уперше ніхто з дітей не<br />
знайшов під своїми подушечками<br />
дарунків від святого Миколая. Невже<br />
навіть він забув про них?..<br />
І ось настав Святий вечір. Діти та<br />
їхня матуся були дуже сумні.<br />
Щоб хоч трошки розважити родичів,<br />
Тарасик пішов до лісу і привіз<br />
на саночках ялинку.<br />
Ялинка була гарна, але прикрасити<br />
її було нічим. Колись вони чіпляли на<br />
ялинку завиті в золото горішки, яблука…<br />
а ще грибочки, солодкі зірочки<br />
та місяченьки, випечені зі смачного<br />
тіста… Однак сьогодні ялинка стояла<br />
без жодної прикраси.<br />
Коли звечоріло, матуся заслала<br />
стіл білою скатертиною, і вони посідали<br />
до столу. Але й сумний то<br />
був Святвечір! Уявіть собі: на різдвяному<br />
столі не було ані крихти їжі,<br />
у кутку сиротливо щулилася неприбрана<br />
ялинка, а за столом не було<br />
тата. Хтозна, чи й живий він був…<br />
Згадавши про тата, діти ще дужче<br />
засумували.<br />
Але мама сказала: «Не журіться,<br />
мої серденька. Пам’ятаєте татусів дарунок<br />
на минуле Різдво?» – і вона почала<br />
виймати зі старої скрині одяг для<br />
Ангела, для Кози і яскраві різнокольорові<br />
стрічки. Тарасик переодягся на<br />
Козу, Ільчик – на Ангела, а Настуся<br />
прикрасила свою голівку стрічками.<br />
– О які ж ви в мене гарні! – захоплено<br />
сказала матуся. – А чи не заколядувати<br />
нам улюблену таткову коляду?..<br />
І вони заколядували «Нова радість<br />
стала». Мама сказала:<br />
– Ви так старалися, що коляда,<br />
мабуть, долинула аж до нашого татка…<br />
Вона зігріє йому душу. А тепер,<br />
гадаю, саме час розповісти для на-<br />
шого Ільчика, як давним-давно, такого<br />
ж вечора, у маленькій пастушій<br />
стаєнці народився один Хлопчик…<br />
І матуся стала розповідати про того<br />
Хлопчика, і про ангелів, які сповістили<br />
про Його народження, і про пастушків,<br />
які принесли Йому свої дарунки.<br />
А називався той хлопчик…<br />
– Дивіться, дивіться! – раптом вигукнув<br />
Ільчик, і показав на ялинку.<br />
Всі здивовано повернули свої голови.<br />
– Що це за диво? – сплеснули<br />
вони руками. – Хто це так чарівно<br />
прикрасив нашу ялиночку?<br />
А дивуватись і справді було з<br />
чого…Вся ялинка згори донизу була<br />
зодягнута в тонке золотисте плетиво<br />
і, наче казкова принцеса, осявала<br />
всю хату. А на самому її вершечку<br />
сяяла мовби зіронька.<br />
– Гляньте! Це ж маленький золотий<br />
павучок! – вигукнула Настуся.<br />
– Це ж він прикрасив нашу ялиночку!<br />
– Боже, який він чудовий!..<br />
Діти повискакували з-за столу,<br />
взялися за руки й почали танцювати<br />
довкола ялинки. Вони підстрибували<br />
і співали:<br />
– Павучок, павучок, золотий чарівничок<br />
сплів ялиночці убрання із<br />
небесних ниточок! Павучок, павучок,<br />
золотий чарівничок…<br />
Раптом у двері хтось постукав.<br />
Усі перестали веселитися і злякано<br />
завмерли.<br />
«Хто б то міг бути?..»<br />
Мама відчинила двері й мало<br />
не зомліла: на порозі стояв… їхній<br />
тато! Він був змучений, худий, але<br />
очі його світилися тихою радістю.<br />
– Війна скінчилася. Ми перемогли<br />
ворога, – сказав він, і почав виймати<br />
з кишень різдвяні гостинці.<br />
Діти кинулися йому на шию, і я<br />
навіть не можу сказати, скільки радості,<br />
щасливих сліз і дзвінких колядок<br />
було того дивовижного вечора!<br />
Усі сміялися, галасували, танцювали,<br />
обіймалися, показували татові<br />
ялиночку, і знову сміялися й колядували.<br />
А на самому вершечку ялинки<br />
сидів щасливий золотий павучок і таємниче<br />
підморгував їм то правим, то<br />
лівим очком. Ось так!<br />
Іван Малкович<br />
Сторінку підготували<br />
Оксана ХРИСТУК та Оксана СІЧНЕВА<br />
Редактор Марія ГОРБАЛЬ<br />
Редакційна колегія: Віра МАРКОВИЧ,<br />
Юрій ФЕДІВ, Оксана ХРИСТУК