Nr. 4 - Föreningen Lärare i Religionskunskap
Nr. 4 - Föreningen Lärare i Religionskunskap
Nr. 4 - Föreningen Lärare i Religionskunskap
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
första måste religionsundervisningen bedrivas utifrån en<br />
kontextuell religionspedagogik. 2) Detta förutsätter en ansats<br />
i ett livsvärldsorienterat perspektiv. 3) För det tredje finns det<br />
anledning att lära av utvecklingsarbetet i andra länder; det<br />
lokala och nationella hör hemma i en europeisk kontext,<br />
där det välkända och näraliggande möter det annorlunda<br />
och främmande i den egna kontexten. 4) Den kontextuella<br />
och livsvärldsorienterade religionspedagogiken måste vara<br />
regional och lokal.<br />
En grundtanke hos Heimbrock är att den stora, omfattande<br />
europeiska kontexten inte är något avlägset, långt<br />
borta. Tvärtom är den något som möter oss i den lilla, lokala<br />
värld, där vi lever livet till vardags. Den europeiska pluraliteten<br />
blir konkret närvarande i det lokala, i det enskilda<br />
klassrummet. Därför blir en av religionsundervisningens<br />
uppgifter i varje del av Europa att hjälpa eleverna att hantera<br />
den mångfald de redan är en del av. Om religion och kultur<br />
tidigare kunde ses som en enande faktor handlar det idag om<br />
att bygga upp en kompetens för att leva tillsammans och att<br />
hitta en personlig identitet i pluraliteten.<br />
INTERKULTURELLT LÄRANDE<br />
Uppgiften för skola och religionsundervisning kan inte<br />
längre begränsas till att förmedla kunskaper om de stora<br />
religionernas tro och traditioner. Den kunskapen är viktig<br />
och nödvändig men ändå otillräcklig, också när vi breddar<br />
området från en enda, historiskt dominerande religion till<br />
många religioner och livsåskådningar. Det mönstret känns<br />
igen i den svenska miljön sedan mer än ett halvsekel.<br />
Vi känner också igen modellen med att komplettera<br />
kunskapen om de institutionella religionerna med elevernas<br />
livsfrågor eller att till och med låta dessa bli startpunkten<br />
in mot om religionernas och livsåskådningarnas kunskapsområden.<br />
Den modellen var ett sätt för skolan att placera<br />
eleven i centrum och ge rum för livet i hela dess brokighet,<br />
att ta livets och tillvarons spänningsfyllda komplexitet och<br />
människors olikheter på allvar och i allt detta söka vägar till<br />
gemenskap mitt i pluraliteten utan att förneka olikheter och<br />
motsättningar. I svensk tradition talade vi om att växla över<br />
från en alltmer besvärande religiös och livsåskådningsmässig<br />
splittring till det som ibland beskrevs som en problemgemenskap<br />
som delades av många.<br />
Här menar nu Heimbrock att vi behöver ta ännu ett<br />
steg. Utöver att göra skolan till en plats för att skaffa sig<br />
kunskaper om religioner och bearbeta elevernas livsfrågor<br />
i alla dess former behövs ett nytt förhållningssätt till den<br />
lärande människan i hennes kulturella och sociala kontext.<br />
Som människor är vi invävda i vår egen lokala kultur. Detta<br />
bestämmer vårt sätt att uppfatta, tolka och handla. Hela<br />
skolan, religionsundervisningen och den enskilde eleven<br />
lever och existerar i den historiskt givna kulturen med dess<br />
invanda mönster för tolkningar och förståelse – redan innan<br />
vi reflekterar över detta. I den meningen är människan redan<br />
från början kulturellt och religiöst sammanflätad med den<br />
näraliggande miljön. Detta sätt att – redan på ett omedvetet<br />
18 | RELIGION & LIVSFRÅGOR<br />
plan – förhålla sig till den omgivande verkligheten kalllar<br />
Heimbrock för livsvärld, ett begrepp som lånats från<br />
Edmund Husserl och dennes efterföljare.<br />
EN LOKAL, KONTEXTUELL<br />
OCH LIVSVÄRLDSORIENTERAD UNDERVISNING<br />
Vad är det då som driver Heimbrock till att efterlysa en kontextuell<br />
och livsvärldsorienterad undervisning? I pedagogiskt<br />
avseende handlar det om en uppgörelse med en, som han<br />
menade, alltför snäv kunskaps- och människosyn. I samband<br />
med sin kritik av naturvetenskapens och humanioras<br />
benägenhet att begränsa kunskap till det objektivt vetbara<br />
och historiskt kontrollerbara införde Husserl i början av<br />
1900-talet begreppet livsvärld (Lebenswelt) som ett sätt att<br />
beskriva människans hållning till den omgivande verkligheten.<br />
Den verklighet vi erfar och föreställer oss är alltid tolkad<br />
genom de ”färgade glasögon” som den egna kontexten försett<br />
oss med. Detta är något som påverkar oss redan i ett förmedvetet,<br />
oreflekterat tillstånd. Därför ligger det också nära<br />
till hands att med Merleau-Ponty peka på att förhållandet<br />
till omvärlden förmedlas genom alla kroppens sinnen. Den<br />
lärande människan kan därmed beskrivas som ett kroppssubjekt.<br />
I detta ligger också insikten om att vi skaffar oss kunskap<br />
om både ting och människor redan på ett för-reflekterat sätt<br />
genom alla kroppens sinnen – utan att denna kunskap först<br />
måste passera genom det kritiska tänkandet.<br />
Därmed har också sagts att människan i sitt lärande<br />
inte bara framträder som ett kropps-subjekt. Hon är också<br />
sammanflätad med sin kontext. Heimbrock konstaterar att<br />
begreppet använts både i hermeneutisk och befrielseteologisk<br />
tradition. I det första fallet har intresset ofta varit inriktat på<br />
att söka sig fram till texternas möjliga ”ur-betydelse” genom<br />
att skala bort så mycket som möjligt av tidsberoende tolkningar.<br />
I den befrielseteologiska traditionen, som Heimbrock<br />
själv anknyter till, ställs subjektet i centrum i sin kontext<br />
med allt vad det innebär.<br />
Det i sin kontext tolkande subjektet gör alltid något med<br />
texten genom att den tolkas utifrån subjektets förståelsehorisont.<br />
Heimbrock talar här om en ”kontextualisering”. När<br />
detta sker ”landar” texten i tolkarens konkreta verklighet,<br />
då dess mening genom det tolkande kontextuella kroppssubjektet<br />
satts i förbindelse med dess konkreta verklighet.<br />
Lite tillspetsat kan man säga att det tolkande subjektet blivit<br />
medförfattare till texten.<br />
KONTEXT – KULTUR – RELIGION<br />
I Heimbrocks livsvärldsorienterade religionspedagogik<br />
ingår utöver begreppet kontext också kultur och religion. Jag<br />
begränsar mig till att lyfta fram några, som jag uppfattar det,<br />
särskilt intressanta aspekter på dessa.<br />
Det är inte längre möjligt att tala om en viss nationell<br />
kultur. I dag handlar det alltid om kulturer i pluralis.<br />
När detta väl har sagts anmäler sig en lång rad frågor och<br />
problem, exempelvis om förhållandet mellan majoritets- och