visatekstis dokumentas (pdf) - KlaipÄdos universitetas
visatekstis dokumentas (pdf) - KlaipÄdos universitetas
visatekstis dokumentas (pdf) - KlaipÄdos universitetas
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Krescencijus Antanas Stoškus<br />
Antropologinių teatro pagrindų<br />
eskizas<br />
ne tik jo asmens Kitas, bet ir iš jo gyvybę gaunančio anksčiau sukurto personažo<br />
Kitas. Kai asmuo užsideda drakono kaukę, jis daro iš savęs drakoną,<br />
kuris yra ne tik nauja jo manifestacija, bet kartu ir kiniško drakono vaizdinio<br />
žmogiškasis įkūnijimas, paverčiantis jį veikiančiu personažu. Įspūdinga<br />
„sutartis“: asmuo perleidžia drakonui savo kūno gyvybines galias, kad iš jo<br />
perimamo vaidmens (įsivaizduojamų funkcijų) sukurtų ir pastatytų greta<br />
savęs savo paties drakoną.<br />
Vaizduojamųjų kaukių kategoriją geriausiai reprezentuoja apeiginės,<br />
karnavalinės ir teatrinės kaukės. Jos ne tik pagaminamos kaip visi kiti daiktai,<br />
bet ir ateina iš tam tikros etninės, pramoginės ar meno tradicijos. Nors<br />
jos, kaip ir dengiamosios kaukės, paslepia veidą, bet kartu ir užduoda vaidmenį<br />
(vaidmenis): vaizduoja kokį nors personažą, išryškina (hiperbolizuoja,<br />
deformuoja, transformuoja) jo bruožus ir nurodo (primena, daro<br />
aliuzijas), koks turėtų būti jo atliekamas vaidmuo. Čia jau galime įvardyti<br />
trečiojo lygmens triadą: kaukę, vaidmenį ir vaidinimą. Tik tokiose triadose<br />
kaukės palaiko reikšmių apykaitą su savo vaidmenimis. Mitiniai įvaizdžiai<br />
bei pasakojimai suteikia apeiginius vaidmenis, kaukės paženklina jų buvimą,<br />
o vaidinimai susieja kaukes su žinomais vaidmenimis. Vaidininimas<br />
kyla iš gyvojo žmogaus fantazijos, bet kad pateisintų uždėtos kaukės prasmę,<br />
vaidintojas turi žinoti arba surasti jai tinkamus mitinius siužetus.<br />
Apeiginių ir karnavalinių kaukių personažai gali būti užduoti tos pačios<br />
mitologijos tradicijos, tačiau vaidmenų atlikimas šiose srityse jau yra<br />
skirtingas. Apeiginiai personažai reikalauja kruopštaus maginių apeigų atlikimo,<br />
kad jų veiksmai užtikrintų tinkamą tvarką gamtoje ir gimininės<br />
bendruomenės gyvenimo sėkmę. Kaukės čia yra pritaikytos atitinkamoms<br />
apeigoms atlikti, o šioms būtinos jas atitinkančios vaizduojamosios kaukės.<br />
Vakarų karnavaliniai personažai, iš dalies paveldėję romėniškas saturnalijų<br />
tradicijas, pritaikyti pramoginiams masinio juokavimo renginiams, artėja<br />
prie lengvojo žanro teatro reginiams būdingų personažų. Tačiau, kaip pažymi<br />
M. Bachtinas, jie vis dėlto neturėtų būti laikomi teatro reiškiniais.<br />
Tai greičiau tipiški žaidimų ir pasilinksminimų personažai: juokdariai,<br />
kvailiai, nykštukai, dresuotojai, fokusininkai, stipruoliai, „mokyti“ žvėrys.<br />
Ne visada jie pažymėti dengiamosiomis kaukėmis, bet visada skiriamosiomis,<br />
t. y. rodančiomis, kokių vaidmenų galima iš jų tikėtis. „Pagrindinis<br />
karnavalinis šios kultūros branduolys visai nėra grynai meninė teatrinių<br />
reginių forma ir apskritai nepriklauso meno sričiai. Ji yra tarp meno ir<br />
97