Cvijet sa raskrÅ¡Äa - Antun Gustav MatoÅ¡
Cvijet sa raskrÅ¡Äa - Antun Gustav MatoÅ¡
Cvijet sa raskrÅ¡Äa - Antun Gustav MatoÅ¡
- No tags were found...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>Antun</strong> <strong>Gustav</strong> Matoš: Odabrane pripovijetkeCVIJET SA RASKRŠĆAGđici O. H.Umoran stignem u južni francuski gradić N. Kupim hrane i izađem u okolinu na koljenimabolnim, klecavim, tvrdim od umora. Jedva nađem zgodno odmorište u aleji poredljetnikovca tako novog i tako bijelog da me od gledanja zabolješe oči. Ispriječim se poredzapuštenog izvora na putu punom trave, mahovine i tolike <strong>sa</strong>moće da osjetih e ovdje nebijaše već odavna ljudske stope, prem ne bijaše daleko od dvorca. Put se penje uz brdokroz ptičije pjevanje i kroz šaptanje lišća na vjekovskom, <strong>sa</strong>pletenom kao prsti granju,isčezavajući u zelenim sjenama planinske šume. Bijaše očevidno da je moje odmorišteostatak lovačkog puta i da se mjesto ljetnikovca i modernog vrta ovdje još nedavno gizdaolovački zamak. Napivši se iza ručka svježe vode <strong>sa</strong> polurazrušenog istočnika, utaživšisuhu žeđ mlazom iz mramornog ždrijela zmijokose, mramorne Gorgone među visokompapradi, zapalim duhan, pružim se preko zelenog mekanog puta, naslađujući sepoljima, zaseocima i <strong>sa</strong>lašima, gradićem N-om <strong>sa</strong> sivom bazilikom i jezerom koje snivazelenim, sjajnim, podnevnim snom. Tišina mi u uhu. Suvarak je bez šuškavog sljepića,zrak bez ose i bumbara. Prhnu vrapčić, moj stari pratilac i lakomi poznanik, otrvši namahovini proždrljivi kljun. Iz gradića se zatala<strong>sa</strong> bakarno podne i prosu sunčanom okolinomjoš veću tišinu, svečani mir blagdana. Možda bijaše nedjelja, praznik. Ne znam, jerveć davno izgubih kalendar. U dimu cigarete rastre<strong>sa</strong>m se u mirnu modrinu zraka, iščezavammeđu granje, među cvijeće, a žubor vrutka me ljulja i uspavljuje. Sunce grije, goritako zlatno i sjajno da kamenje i krute hridi dođoše od tog sjaja mekani i puni života kaobilje. Zemlja, šuma, modre planine dršću, trepere kao da će se probuditi, uskrsnuti. Sveje tako prožeto sjajem da bi svijet, čini mi se, sijao kao dragulj u pomrčini, da sunce iznenadaugasne. Cvijeće pjeva mirisom tratinčica i ivanjskog cvijeća šaren pastorale. Jezerošumi srebrnu himnu, iz tamnih šuma bruje crni koralji. Nebo šušti zastavom od modresvile. Iz dubine grmlja, gajeva i gore skaču razigrane djevojke, šibajući uzduh znojnom,bahantskom kosom. Kao nabujala bujica struje u bučnoj, krvavoj orgijskoj pjeni niz glasnugoru i kotlinu, a u njoj graja, bleka stoke, duduk gajda kroz pastirski dim, kroz <strong>sa</strong>tirsko,vinsko jecanje od požude, kroz Jareće drhtavo, požudno blejanje.Probudim se. Nema sumnje, neko mi nad glavom. Po čelu, po kosi, po nosu, po ustimapipaju me prsti mirišljavi i mekani, pipaju oprezno kao da modeluju. Pritvorim oči. Nemasumnje, ja više ne spavam, jer eno sunce tek za koplje nad goricom, vrelo žubori, papradšušti, a vjetar mi briše znoj <strong>sa</strong> čela. Prsti, mekani i mirišljavi, digoše se <strong>sa</strong> mojih usta.Sklopim oči. Uzaman! To nije, nije <strong>sa</strong>n! Za glavom mi neko diše tako voljko i spokojnokao da spava, i <strong>sa</strong>v strepim da bi me pogled mogao lišiti nježne tlapnje. Na lice mi padnemarama bijela i providna, tako čista i tako namiri<strong>sa</strong>na da se <strong>sa</strong>svim probudih. Bilo mi jekao božjaku koji se probudio u čistom, bijelom krevetu. Da: neko mi nad glavom, i tajneko mora da je žena, jer <strong>sa</strong>mo žene umiju ovako buditi. Srce zakucalo, grlo se osušilo,usne se trzaju. Da promucam, da prozborim - ali šta? Bojao <strong>sa</strong>m se da nju da moju Samaritankune zaplašim, ne otjeram. I tako ležah, ležah i ležah presenećen, u neizvjesnostisrećnoj i mučnoj. Muha mi padala na vlažan vrat, kinjila me i mučila da me probijaše nesno<strong>sa</strong>nznoj, ali ne imadoh srca mahnuti na nju rukom, da <strong>sa</strong> njom ne odleti ova iza me-94