You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
105<br />
„Jdu spát, už je pozdě!“ Povídám, abych ukončil její plané naděje.<br />
„Ještě chvíli!“ A stehnama mě obepne kolem pasu, leží ve vodě naznak.<br />
Koukám na její velká prsa…<br />
„Povídám, že du spát. Pusť mě!“<br />
„S tebou taky nic není! Ale zítra tomu stejně neunikneš, nemysli si!“ Ta je ale<br />
drzá. Já ji sem dovezu, přestěhuju při tom asi pět tun materiálu a ona…<br />
„Nevděčnice!“<br />
„Css!“ Sykne jako had, ale jde poslušně za mnou. Nechce tady zůstat sama.<br />
Svalím se na postel a okamžitě usínám. Zdálo se mi, jak musím přeložit celou<br />
scánii urychleně na vagón, odvést ji rychle zpátky do Prostějova a všechny věci<br />
vrátit. Nakonec přišel Louda, že to všechno viděl v televizi a že jsem pěkný<br />
blbec, že jsem ty auta boural. Prý jsem je mohl klidně objet, místa tam že bylo<br />
dost. Ráno jsem se probudil celý rozlámaný a zpocený asi v jedenáct<br />
dopoledne. Měl jsem zataženou roletu, tak mě ranní sluníčko nevzbudilo. Míša<br />
je podivně ohleduplná. Ještě jsem v posteli zůstal další hodinu a pak mě hlad<br />
přinutil vstát. Nasadil jsem si sluneční brýle a vylezl z auta. Tomu říkám<br />
paráda, venku ani mráček, foukal jen slabý větřík od moře. Míša nikde.<br />
„Míšóóó!“ Křičím z auta a sahám po pistoli.<br />
„Co tak řvéš, jsem tady!“<br />
„Aha, neviděl jsem tě.“ Člověk má starost a ona ho ještě seřve!<br />
„Páníček se nám vyspinkal? Jak ti je?“<br />
„Mám hlad. Uděláš něco?“<br />
„No, žes mně sem včera odvez tak jo, ale že s tebou večer nic nebylo, tak mi<br />
pomůžeš.“ Tomu říkám vychcaný jednání.<br />
„Co budeš chtít?“ Ptá se.<br />
„To je jedno, třeba udělej špagety, měla by tam být ta dobrá omáčka. Já do toho<br />
nakrájím tu šunku z konzervy. Jó?“<br />
„Ty chceš teplý jídlo?“<br />
„Mám hlad a nic studenýho žrát nechci! Dyť na tom nic není. Máš to za chvíli<br />
ohřátý!“ To jsou otázky! Ta člověka dokáže po ránu vytočit.<br />
„No jó, nemusíš být hnedka nervózní!“ Aúúúúú!!! Raději už nic neříkám, beru<br />
Benelli a jdu na procházku.<br />
Parkujeme na asfaltovém parkovišti před hotelem, který se jmenuje Sun.<br />
Myslím že všechny hotely tady se jmenují Sun.<br />
Je to asi třípatrová stavba, ve tvaru obdélníku, docela udržovaná. K moři je to<br />
kousek, jenom tam ale nakouknu přes dunu. Řady polámaných slunečníků<br />
hovoří jasně o tom, že tu asi nedávno pěkně foukalo. Nechci chodit nikam<br />
daleko, na obhlídku budem muset ve dvou. Raději bych zítra, dnes se jenom tak<br />
lehce flákat a pak vyrazit po okolí. Teď mám v plánu se akorát nastěhovat do<br />
hotelu a spát. Jdu zpátky, Míša už má navaříno.<br />
„Tak co jsi objevil?“ Zeptá se. Koukám, šunka už je nakrájená ve vomáčce.<br />
„Ale nic. Po obědě bychom se mohli nastěhovat tady do toho hotelu. Co ty na<br />
to?“<br />
„Hmm, jo. Zítra chceš začít hledat nějakou vilku?“